ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1908. 



hvarandra, tuggkantcn, är vanligen tandad (fig. 113a) stun- 

 dom i synnerhet hos hanar utan tänder (fig. 112 a, c, d)»och 



kallas då skärande; någon 

 gång saknas tuggkanten all- 

 deles, i hvilket fall öfverkä- 

 karna sluta i en skarp spets 

 (fig. 113 b); hos några hanar 

 äro öfverkäkarna förkrympta 

 och nå ej ihop med spetsarna. 

 Mellankroppen är hos 

 vingade hanar och honor 

 byggd på vanligt sätt med 

 de hos öfriga steklar före- 

 kom mande afdelningarna tyd- 

 ligt skilda; halsskölden ;ir 

 liten, mycket lägre än mel- 

 lanryggen och ter sig sedd 

 uppifrån endast som en smal 

 bågböjd kant; öfre kanten 

 är jämn utan inskärning, och 

 bakhörnen nå till fram vin- 

 garnas rot (se fig. 114 a). 

 Hos arbetarne samt den arbetarelika hanen af Formicoxenus 

 och den ovingade honan af Toiiiognathus är mellankroppens 

 byggnad en helt annan; andra meliankroppsleden är starkt 

 förminskad, och dess delar sammansmälta med bakryggen, 



Fig. III. Hufvud af honan af häst- 

 myran (Camponotus herculeanus) . a. 

 munskölden : b. fördjupning på sidan 

 om munskölden; c. antenngropen; d. 

 pannfältet; e. pannlisten; f. pannfåran; 

 g. kinden; h. pannan; i. hjässan: j. ögat; 

 k. ett af de tre punktögoiien; 1. vänst- 

 ra öfverkäken, som med sin tandade 

 tuggkant täcker öfver den högra; m. 

 antennskaftet; n. antennens tredje led. 



a bed 



Fig. 112. Öfverkäke af hanen till; 



a. Camponotus herculeanus. 



b. Formica rufa. 

 c Lasius niger. 



d. Formicoxenus nitidulus. 



Fig. 113. Öfverkäke af 

 arbetare till: 



a. Formica rufa, sedd 

 inifrjn. 



b. Polyergiis rufescenSy 



sedd utifrån. 



