AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 



15 



B. Munskölden är trekantig och skjuter upp emellan an- 

 tennernas fästpunkter (fig. 118). Bakkroppen hos ho- 

 nan och arbetare sedd frän ofvan endast med 4 syn- 

 liga leder (^ lederna 2 — 5), dess första led (skaftet) 

 hos vårt släkte utan fjäll (fig. 119); 

 tarmöppningen är belägen pä undre 

 sidan och har formen af en tvärlig- 

 gande springa, men är ej omgifven af 

 hår. Från särskilda körtlar afsöiidras 

 ur tarmöppningen en starkt luktande, 

 hvit vätska. Puppor nakna. 



2. Stinkmyror. Dolichoderinœ. 

 II. Både första och andra bakkroppsleden små, 

 knölformiga (fig. 120). Hona och arbetare 

 med gadd. Puppor nakna. Arbetarna sakna punktögon 



3. Ettermyror. Mynnicinœ. 



Fig. 118. Huf- 



vud af Tapino- 



wfl-arbetare. 



Fig. 119. Bakkropp af 



Tapinoma-arhetaTe . p. 



första bakkroppsleden 



eller skaftet. 



Fig. 120. Bakkropp af Myrmica-av- 

 hetare, sedd från sidan. Bakkrop- 

 pens skaft består af två knölfor- 

 miga leder och den återstående de- 

 len är fyrledad. Efterryggen med 

 en lång tagg på hvardera sidan. 



I. Underfam. Camponotinae. Egentliga myror. 



Framvingar blott med ett kubitalfält (fig. 1 1 5). Hanens 

 antenner alltid 13-ledade; honans och arbetarnas 12-ledade 

 (fig. 121 c). Hanar och honor vingade. Arbetarna bära sina 

 kamrater (t. ex. vid flyttningar till ny bostad) så, att bäraren 

 griper om framsidan af ena öfverkäken pä den burna myran, 

 som därvid kröker ihop sig under bärarens hufvud. 



Släktöfversikt. 



I. Ofverkäkar (mandibler) breda, plattade, nästan trekantiga och 

 försedda med lång, tandad eller skärande tuggkant (fig, 

 112 a, b, c; 113 a; 121 a, b.) 



