1 8 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1908. 



2. Sikt. Formica L. 



Hanens öfverkäkar hafva vanligen blott en tand i spet- 

 sen samt skärande tuggkant (fig. 112 b). Alla arternas ha- 

 nar äro svarta eller svartbruna med rödgula eller gulbruna ben. 



Pupporna äro hos exsecta, suecica och I'lifa alltid inne- 

 slutna i en h\']sa, hos saiiguinra, rufa v. trnncicola och fiisca 

 än nakna än inspunna. 



De fyra första arterna sammansläpa kring sitt bo en 

 större eller mindre mängd af barr, smä kvistar och annat af- 

 fall; fiisca bygger i jorden under stenar, i tufvor eller under 

 bark och i gamla stubbar. 



Artöfversikt, 



I. Hjässan sedd framifrån i niidten mer eller mindre djupt utskuren. 

 Första bakkroppsledens fjäll i spetsen utskuret eller sällan ((;f af /• . 

 suecica) endast tvärhugget. 



A. Arbetare: hufvudets bakkant djupt utskuren med tämligen spetsiga 

 bakhörn; efterryggen bildar sedd från sidan en jämn båge. — Hona: 

 fjällets utskärning spetsvinklig, dess sidohörn breda. — Hane: fjäl- 

 let med tydlig utskärning i spetsen. i. F. exsecta- 



B. Arbetare: hufvudets bakkant mindre djupt utskuren med tjocka 

 trubbiga bakhörn; efterryggen baktill starkare sluttande och därför 

 sedd från sidan vinkelböjd. — Hona: fjället i spetsen med nästan 

 rätvinklig inskärning, dess sidohörn smala. — Hane: fjällets öfre 

 kant rak och trubbig. 2. F. suecica. 



II. Hjässan afrundad eller tvär (fig. t2i b), ej iitskuren i midten. Första 

 bakkroppsledens fjäll helbräddadt eller blott obetydligt inskuret i öfre 

 kanten. 



A. Munsköldens nedre fria kant i niidten utskuren. Pannfältet glans- 

 löst. — Hane: öfverkäkar med 4 — 5 tänder i tuggkanten. 



3. F. sanguinea. 



B. Munsköldens nedre fria kant utan inskärning. — Hane: öfverkäkar 

 med ot ändad tuggkant. 



rj.. Pannfältet starkt glänsande; pannan i öfrigt utan glans. — Ho- 

 nor och arbetare: mellankroppen åtminstone till större delen 

 brunröd. — Hanar: hufvud och mellankropp med talrika utstå- 

 ende hår; bakkroppen utan sidenglans. 4. F. rufa. 



3. Pannfältet matt eller endast då glänsande, när pannan i öfrigt 

 har glans. — Honor och arbetare; hufvud och mellankropp svarta 

 eller sällan rödbruna (var. rufibarbis). — Hanar: hufvud och 

 mellankropp med gles behåring, sällan med talrika hår, men 

 bakkroppen i så fall med sidenglans. 5. F. fusca. 



