20 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT iqo8. 



2 — 12, mellanryggen, bakkroppen och fötterna samt stundom 

 äfven munskölden och skenbenen svartbruna ; bakkroppen 

 starkt glänsande. — Hane ; svart, benen vanligen gulröda ; 

 öfverkäkar helt svarta eller endast i yttersta spetsen rödak- 

 tiga; ögon och bakkropp endast med spridda utstående hår. 



— 6 — II mm. — Sk. — ^Lappl.; a. 



Bygger, isynnerhet i barrskog, de välbekanta stora vanligen kägelfor- 

 miga myrstackarna, som ofvan jord bestå af barr, små kvistar och alle- 

 handa annat växtaffall ; stackarna kunna nå en höjd af åtminstone 1,5 m. 

 med en omkrets vid marken af ända till 14,5 m. 



I dessa stackar lefva en mängd andra insekter (se inledningen sid. 

 10 — II) såsom gäster, snyltgäster eller renhållningsarbetare; bland dylika 

 må särskildt nämnas den lilla glänsande ettermyran Formicoxenus nitidulus 

 (se nedan). 



Såsom särskilda former af F. nifa upptaga vi här tvenne 

 former, hvilkas arbetare lätt kunna skiljas från hufvudformen, 

 men hvilkas honor och hanar endast föga afvika från rufa. 

 Öfvergängar mellan alla tre formerna förekomma. 



Var. pratensis De Geer. — Ängsmyran. — Arbetare : ögon 

 håriga, halsskölden med en stor svart fläck, som når till bakkan- 

 ten; för öfrigt lik hufvudformen ; de minsta arbetarna dock ofta helt 

 och hållet svartbruna. — Hona: bakkroppen utan glans; 

 kroppen ofvan utan utstående hår; till färgen lik hufvudfor- 

 men. — Hane: ögon och bakkropp med talrika spärrhår. 



— 4 — II mm. — Sk.— Medel p. 



Bygger låga, ofta nästan platta eller i jorden liksom nedsjunkna och 

 at en med frodig växtlighet beklädd jordvall omgifna stackar, helst på 

 öppna platser med lös jordmån; byggnadsmaterialet är ofta groft och af 

 växlande sammansättning; enbär och ekollon kunna stundom ingå i det- 

 samma. 



Var. tnoicicola Nyl. — Stubbmyran. — Arbetare: ögon 

 håriga; lifligt roströd; antennlederna 2 — 12, bakkroppen (med 

 undantag af första leden och en fläck å den andra) samt ofta 

 äfven en fläck ä hjässan mörkare, brunaktiga. — Hona: bak- 

 kroppen utan glans ; kroppen ofvan med talrika fina spärrhår; 

 roströd; pannan, hjässan, antennlederna 2 — 12, delar af mel- 

 lankroppen samt bakkroppen (utom första leden och roten af 

 den andra) svartbruna. — Hane : öfverkäkar i spetsen bredt 

 rödbruna; bakkroppen med talrika spärrhår. — 4— lO mm. 



— Sk.— Norrb. 



Bygger kring stubbar och hopsamlar kring dem en större eller mindre 

 mängd affall, så att en stack bildas som stundom kan öfvertäcka hela 

 stubben. 



