24 



ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I908. 



5. L. iinibratus NVL. Arbetarnas och honans skenben 

 med (hufvudformen) eller utan (var. niixtits Nyl.) spärrhår- 

 Hanen af hufvudformen har håriga ögon; hos hanen af var. 

 mixtus äro de nakna. 3,5 — 8 mm. — Sk. — Medelp.; s. 



Lefnadssätt såsom hos föregående art; bygger i murkna stubbar och- 

 trädrötter, uppmurar stundom liksom L. fiiliginosus mellanväggar af trä- 

 massa, hvaruti en svamp växer. 



Fig. 123. Hufvud 



af Polyergus riifes- 



cens o". 



4. Sikt. Polyergus Latr. 



Pannfältet skarpt begränsadt, trekantigt. Käkpalper 4-le- 

 dade; läpp-palper 2-ledade. Arbetare med 

 tydliga punktögon och enkla sporrar. Vin- 

 gar med ett kubitalfält och ett diskfält. 



Puppor inneslutna i en hylsa eller nakna. 



Genom de spetsiga, till födans sönderde- 

 lande ej användbara öfverkäkarna (fig. 113 b, 

 121 c, 123) skiljer sig detta släkte genast 

 från alla öfriga Camponotider. 



öfverkäkarna äro farliga vapen, som användas i striden med andra 

 myror, vanligen på det sätt, att spetsarna intränga i fiendens hufvud och 

 döda honom. Däremot kan myran ej skaffa sig föda, ej heller själf för- 

 tära densamma utan är alldeles beroende af de slafvar den håller sig. 

 Enär denna arts »arbetare» (honor) således endast äro krigare, men ej 

 några verkliga arbetare, har arten blifvit kallad amazonmyran. 



I. P. ru/f scens Latr. Amazonmyran. — Arbetare: en- 

 färgad rödbrun — rödgul; öfverkäkar och pannfält starkt glän- 

 sande. — Hona: rödbrun; öfverkäkar, antenner och ben mör- 

 kare; skutellen, bakryggen och ofta äfven kanterna af mellan- 

 kroppslederna mörkare bruna — svartbruna; vingar vid roten 

 något rökiga. — Hane: svart; öfverkäkarnas spetsar, bakkan- 

 ten af bakkroppslederna samt delvis äfven antenner och ben 

 brungula. — 5,5 — 10 mm. — Öl. (Bohem.), Stockh. (Auriv.); s. 



Håller arbetare af Formica ftisca och doss var. rufibarbis såsom slafvar. 



2. Underfam. Dolichoderinse, Stinkmyror. 

 Blott ett svenskt släkte. 



