AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 13: i; 8. 31 



I. .S". fugax Latk. Kroppen med talrika spärrhår. — 

 Arbetare: slät, glänsande; ljusgul- — Ijusbrun, tredje ryggleden 

 ofta mörkare. 1,5 — 2,5 mm. — fîona : glänsande svartbrun; 

 öfverkäkar, antenner, ben och bakkroppsledernas bakkanter 

 brungula ; kroppen punkterad ; panna, öfverkäkar och efter- 

 ryggens midt finstrimmiga. 6 — 6,5 mm. — Hane : glänsande 

 svart; öfverkäkar, antenner och ben mörkbruna — ^gulbruna. 

 4 — 4,5 mm. — 01.; s. 



Bor i jorden i mellanväggarna mellan större myrarters kammare och 

 är en snyltgäst hos dessa. 



3. Sikt. Monomorium Mayr. 



Arbetare : Pannfältet baktill rätt tydligt begränsadt. 

 Öfverkäkar med tandad tuggkant. Palper 2-ledade. Antenn- 

 lederna 10 — 12 tillsammans ej kortare än lederna 2^9 till- 

 sammans. Ögon små. 



Hane: Antennernas första led kort, ej längre än lederna 

 2 — 4 tillsammantagna. Öfverkäkar tandade. 



I. M. pharaonis L. Bakkroppen slät och glänsande. — 

 Arbetare: gul; bakkroppen mot spetsen mörk, svartaktig; 

 antennleden 2 = 3 + 4+S- ii7 — 2,3 mm. — Hona: till färgen 

 lik arbetarna, men mellankroppen ofta ofvan i midten mörk. 

 3,5 — 4 mm. — Hane: mörkbrun, antenner (delvis), fötter och 

 bakkroppens spets blekgula. 3 mm. 



Denna lilla myra förekommer inom hus i de flesta af Europas han- 

 delsstäder (bland andra i Köpenhamn, Åbo och Helsingfors) och finnes 

 troligen äfven i Sveriges sjöstäder. Den är införd till Europa från tropi- 

 kerna och är ett mycket besvärligt skadedjur; den bor i fina sprickor i 

 murarna och gör därifrån ströftåg för att angripa matvaror, isynnerhet 

 Äockerhaltiga och mjöl; förekommer gärna i bagerier. Allmän i alla varmare 

 länder. 



4. Sikt. Formicoxenus Mayr. 



Arbetare: Antennernas första led lika lång som lederna 

 2 — 9 tillsammantagna (fig. 131). Efterryggen med kraftiga 

 taggar, genom en föga djup tvärfåra skild från mellanryggen. 



