TRVBOM: ENT. FÖREN. sammanträde DE\ 28 SEPT. IQ07 49 



skilda håll och på allehanda sätt hafva till ön invandrat växter 

 och djur. I floristiskt hänseende låta trenne olika områden 

 urskilja sig. Längs kusterna löper ett bredt bälte af sand- 

 kullar eller dyner. Här är vegetationen särdeles karaktäristisk 

 och består öfvervägande af strandhafren (Psai/iDia arenaria), 

 hvilken utgör en af de bäst sandbindande växterna och den 

 förnämsta orsaken till dynbildningen. En annan prägel hvilar 

 öfver löfskogarnas vegetation. Här råder en s\-nnerligen vild 

 och ursprunglig natur, och en rik undervegetation betäcker 

 marken. 



Barrskogsfloran är relativt fattig. Karaktärsväxter äro 

 här ljungen och ormbunken Ptcris aquilina. 



En följd af att vegetationen är utprägladt olika i de tre 

 nämnda områdena är, att hvart och ett af dem äger en sär- 

 deles karaktäristisk insektsfauna. I dynområdet äro gräfstek- 

 larna och ^'i;///'/v?'.r-flygorna allmänna. Flera af de här före- 

 kommande insekterna hafva en färg, som väl öfverensstämmer 

 med sandens. Detsamma gäller flertalet af områdets spindlar. 

 Karaktärsinsekten är här en på sandhafren lefvande grönaktig 

 skinnbagge, Trigonotylus psaHiuiœcolor. Den förekommer yt- 

 terligt ymnigt. Förut har den blott varit känd från Skottlands 

 dyner och från tvenne små öar vid frisiska kusten. 



I löfskogarna råder ett synnerligt rikt insektslif. Här 

 träftades ett ej ringa antal insektsarter, hvilka förut ej varit 

 kända såsom tillhörande den skandinaviska faunan. Dess nya 

 arter hafva en öfvervägande östlig utbredning. 



Barrskogens insektsfauna är relativt fattig. Under barken 

 af tallarna lefva emellertid en del synnerligen sällsynta insek- 

 ter, nya för Sverige. Inalles hade föredraganden insamlat ej 

 mindre än 15 för den skandinaviska faunans område nya arter. 

 Anmärkningsvärd är särskildt förekomsten af den t}'ska myr- 

 lejonsländan. 



Föredraganden berörde vidare en del djurgeografiska spörs- 

 mål. Medelst tabeller belyste han proportionen mellan de 

 olika insektsgruppernas arter på Sandön och å det svenska 

 fastlandet. Däraf framgick, att särskildt vedinsekterna voro å 

 ön ovanligt rikt företrädda. Af dennas omkring 300 skalbagge- 

 arter voro vid pass 35 proc. sådana, som framlefva sitt lif i 

 ved eller under bark. Detta hade sin förklaring däri, att på 



Enloin. Tidskr. Arg. 2ç. II. i {ipoS). 4 



