WILLIAM SÖRENSEN: LARVEN AF HVPODERMA BOVIS. 7 1 



oja;ld har en anden Art i Nœse- og Pandehule; men han for- 

 staaer det saaledes, at det er »Dyr med lange og taette 

 Haar», som er det afgjörende. At Larven efter at vœre gaaet 

 — forlasngs, siger han udtrykkeHgt — ud af Vaarbylden, 

 forpupper sig i Jorden, veed han selvfölgeHgt, da han jo 

 eliers ikke havde kunnet give Metamorfosen. Men uheldig- 

 viis troer han at vide, at Larverne ikke forekomme paa de 

 Steder, hvor Kvaeget kan naae med Hälen eller Tungen. Da 

 han nu har opregnet de Forhold, som han vidste eller troede 

 at vide, siger han, at Laeseren med sin sunde Forstand alle- 

 rede har indseet, at »Asilo» eller »Estro» er en sjelden Flue- 

 art, i Bagkroppens Ende vaebnet med en meget skarp Braad, 

 med hvilken den gjennemstikker Kvsegets Hud og indenfor 

 Hullet afljegger et /Eg sammen med en suur och meget 

 kraftig Vaedske, som irriterer Nerverne utaaleligt o. s. v. Han 

 siger, at Larven förbliver her fra först til sidst og at det ved 

 Stikket frembragte Hul persisterer. 



Naar REAUMUR ^ gav sig i Lag med at undersöge Brasm- 

 sen og dens Larve, var det fordi han havde faaet Interesse 

 derfor ved at Isese Vallisneri's Arbejde. Han betragtede 

 dennes Mening som noget givet og da han ikke iagttog 

 Bra^msen under ^F^glaegningen, havde han heller ikke nogen 

 egentlig Grund til at betvivle Rigtigheden af, at Braemsen 

 bringer /Egget ind igjennem Huden, skjöndt man kan 

 skjönne, at han dog havde nogen Betsenkelighed derved. 

 Af de Ting, som han saae, er der egentligt kun een Ting, 

 som angaaer os her, nemlig hans Undersögelse af Lseggeröret. 

 Han saae, at dette var fireleddet og at dets Led kunde 

 sk}-des sammen som en Kikkert. Han bema;rker, at sam- 

 menlignet med Biens Braad var ganske vist Braemsens et 

 langt grummere Redskab; men han tilföjer, at det i Grun- 

 den maa vœre en ringe Smerte for de store Dyr, der jo dog 

 tidt vare vante til at blive drevet med Pigkjaeppe. Han seer 

 nemlig ikke nogen Grund til at antage, at Braemsen lader 

 en aetsende Vîedske folge med yEgget. Tre bevœgelige Dele 

 i Enden af Laeggeröret ere de eneste, som kunde vsere skik- 

 kede til at arbejde med i en tyk og »haard» Hud. Disse 

 Dele ere krogformede og maae tilsammen danne en Huulhed 

 som en Traeskoma^ers Bor og derfor vjere vel skikkede til at 



' Reaumur, R. A. F.: Mémoires pour servir à l'histoire naturelle des 

 Insecte?. T. IV. Paris 1738. i2ème Mém. p. 497 — 572. 



