82 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1908. 



ikke blot fandt den under Huden men ogsaa noget dybere 

 inde. 



I Slutningen af sin Monografi (p. 274) gjör Brauer den 

 naesten profetiske Bem?erkning: »Da man weiss, dass von Hy- 

 podermen, welche ihre Eier im Mai absetzten, die ersten be- 

 kannten Spuren von Dasselbeulen erst im Jänner des folgen- 

 den Jahres beobachtet werden, so scheint es fast, als sollte 

 man zweierlei Dasselbeulen unterscheiden: i. jene, welche 

 sogleich beim Einwandern der Larven entstehen durch die 

 Verletzungen, welche die bohrende Larve setzt, primäre; 2. 

 jene, welche mit dem zweiten Stadium eintreten und bis zum 

 Austritt der Larve verbleiben, secundäre». Der maa nemlig 

 gjöres en endnu skarpere Distinction mellem dem: medens 

 de secundaire ere enhver Bonde bekjendte, har Ingen endnu 

 seet »de primaire» og ifölge de nyere Undersögelser existere 

 de ikke, skjöndt nogle Forskere have holdt skarpt Udkig 

 efter dem. 



Paa Larven af iste Stadium (af H. diana) lagde Brauer 

 kun Mserke til Tornene ved Munden (p. loi og 115); de öv- 

 rige oversaae han, idet han kun saae Contouren af deres 

 Basis og derfor opfattede dem som »Chitinskiver», af hvilke 

 han afbildede dem ved Bagenden (Tb. VIII, Fig. 2 b). Da 

 nu tillige Kjödet af det Vildt han undersögte, ikke viste no- 

 gen Betaendelse i Nserheden af Larverne, drog han den Slut- 

 ning, at Larverne i dette Stadium kun udöve »ringere» Irri- 

 tation. 



Brauer har meget rigtigt seet, at Larven vokser hur- 

 tigt i den sidste Deel af sit Liv, medens den kun vokser 

 langsomt i de förste ca. 7 Maaneder. Denne Periode kaldte 

 han (p. 38) for »ein Stillstands-Stadium». Dette Udtryk 

 er blevet misforstaaet af bl. a. Dr JOST (p. 654 og 657) som 

 om Brauer skulde have meent, at dette var en »Ruhezu- 

 stand», som skulde tilbringes under Huden. Men hermed 

 har man gjort Brauer stor Uret. Thi det P^remskridt mod 

 det Rigtige har netop Brauer, tiltrods for sine mange uover- 

 lagte Meninger, gjort fra Vallisneri og LiNNE, at han var 

 paa det Rene med, at Larverne ikke blive paa samme Sted, 

 at de ikke holde sig stille. 



Det maa udtrykkeligt fremhaeves, at de Laerde, som med 

 Haardnakkethed holdt fast ved LiNNÉ's Mening, at den 



