WILLIAM SÖREXSEN : LARVEN AF HVPODERMA BOVIS. I I 5 



derna^st det Contraspörgsmaal: Veed ikke ethvert civiliseret 

 Alenneske, at Udsvœvelser eller overdreven Nydelse af Alko- 

 hol medföre Fare endog for Livet? Ikke veed jeg dog ret- 

 tere, end at Menneskene ikke derfor afholde sig derfra. 



At Kvaeget har naaet til den omtalte Indsigt Tusinder 

 af Aar förend Mennesket, er ingenlunde noget Beviis for 

 dets större Klögt. Alle Mennesker trenke ganske vist ingen- 

 lunde skarpt. Og jeg maa indrömme, at et Menneske — selv 

 om han indtager en betroet Stilling paa Grund af en formo- 

 det höjere Indsigt — ikke tœnker klarere end Kvaeget, naar 

 han »aabenbart» kan gjöre en al deles ulogisk »Slutning». 

 Men med saadanne, heldigviis dog ikke hyppige, Undtagel- 

 ser, som ganske vist maatte give det samme Svar, som Euthy- 

 demos gav paa Sokrates's Spörgsmaal, om han havde lagt 

 sig paa Sinde at folge den Opfordning, som stod skrevet i 

 det Delfiske Tempel »Fvcüi)". asauiöv»^ og som alle Zoologers 

 store L?erer i sin x Systema naturae» har indprentet Slsegten 

 Homo og da ikke mindst Zoologerne — med saadanne Und- 

 tagelser er Mennesket alligevel et langt höjere begavet Vas- 

 sen. Thi vi kunne omfatte uendeligt flere Problemer end selv 

 det bedst begavede Dyr. Men det gaaer med Dyrene som 

 det gaaer med »vilde» Mennesker. Det er bekjendt nok, at 

 enhver civiliseret Mand, som har levet sammen med »Vilde »^ 

 har vaeret gjennemtrsengt af Beundring tor den lagttagelsevne, 

 som de ideligt laegge for Dagen ved de faa Sysler, hvormed 

 de beskjaeftige sig, saasom at efterspore Vildtet — hvorfor 

 der endog jevnligt er fremsat den fejlagtige Antagelse, at 

 »Vilde» have en skarpere Lugtesands end vi. Det virkelige 

 Forhold er, at de »Vilde» concentrere deres Sjaelsevner paa 

 de faa Ting, som optage dem, og derfor paa de faa Om- 

 raader ere naaede langt videre end vi, hvis Evner maae 

 spredes paa langt flere Felter. 



Ligesaa med Dyrene : paa de yderst faa Omraader, som 

 de ere istand til at omsp^ende, iagttage de skarpt og tsenke 

 de klart. Lader os slgede os over selv vore svaseste Med- 



' For den Lasser, som muligviis ikke kjender det Sted, jeg sigter til, 

 Xe.nofon's »Memorabilia» IV, 2, 24, tilföjer jeg, at Euthydemos svarer: 

 ;>Xej, det har jeg rigtignok ikke. Thi det troede jeg at vide med Sikkcrhed. 

 Thi endnu meget mindre vilde jeg kunne vide noget Andet, hvis jeg da 

 ikke engang kjendte mig selv.» 



