wahlgren: fjärilar frän Värmlands ekområde. 13g 



tet Tcphroclystia endast är representeradt af tvenne arter. 

 Af helt naturliga skäl vidlåder i långt högre grad denna brist 

 den förteckning, jag förut uppställt öfver norra Klarälfdalens 

 fjärilar. Det oaktadt tror jag dock, att en jämförelse dem 

 emellan kan vara af intresse. 



Af de 285 arter — hvarvid jag räknat Larcutia sithha- 

 stata som egen art — jag här upptagit från Värmlands ek- 

 område, ha icke mindre än 61, således något mer än 21 °/o 

 sin hittills kända nordgräns i östra Sverige vid eller söder 

 om ekgränsen. Motsvarande siffra från öfre Klarälfdalen 

 med dess 90 hittills kända arter utgör endast mellan 7 och 

 S Vo. 



Denna det värmländska ekområdets rikedom på sydliga 

 former kompletteras af dess fattigdom på nordliga element. 

 Till dessa är väl knappast att räkna någon annan än Laven- 

 iia siibhastata, medan i det långt ofullständigare kända värm- 

 ländska barrskogsområdet ytterligare tvenne till denna kate- 

 gori hörande arter äro funna. 



Vare sig man således tar hänsyn till de sydligare eller 

 de nordligare arterna, synes otvetydigt framgå, att gränsen 

 för ekens utbredning äfven utgör en viktig entomogeogra- 

 fisk gräns, något som jag äfven i min förut citerade upp- 

 sats haft anlednint£ framhålla. 



