Om förekomsten af Chelidura acantho- 

 pygia Gené i Sverige. 



Sista dagarna i augusti förra året fästes min uppmärk- 

 samhet på en tvestjärt med bjärt gulbrunt hufvud och gul- 

 brun »tång», som jag upprepade gånger erhöll vid ristning 

 af gran och ekgrenar öfver en upp och nedvänd paraply i 

 skogen bortom Experimentalfältet, Stockholm. Det befanns 

 vid närmare granskning vara den förut blott i Skåne och på 

 Öland anträffade Chelidura acanthopygia GenÉ. 



Innevarande sommar har jag äfvenledes påträffat den 

 dels vid Falun (^^/s) dels vid Falerum i norra Småland och 

 i trakten af Åtvidaberg i Östergötland (omkr. \''9). Enligt 

 tyska författare — arten är täml. allmän i hela mellersta 

 Europa — skulle Chelidura acautJtopygia GexÉ helst före- 

 komma i barrskog. Detta synes mig emellertid ingalunda 

 vara regel, då jag oftast fått den på ek, al och björk. Pä 

 marken har jag aldrig funnit några exemplar, alltid ha de 

 anträffats på blad eller grenar, t. o. m. sådana som sitta rätt 

 högt öfver marken. 



Beträffande artens yttre morfologi vill jag omnämna, att 

 antennernas ledantal, hos hanen åtminstone, varierar mellan 

 lO och 13. Färgen pä tångens skänklar kan stundom vara 

 nästan mörkbrun som hos Forficula auriciilarni L. 



Alb. Tullgren. 



