tullgren: svexsk insektfauna 13:4- 171 



1. Hufvud, näck- och ändplåtar svarta. i. C. abteli'!. 



2. Hufvudet brunaktigt, ofta med tre ljusa längsstrimmor. 



2. C. signata. 

 C. På tall. Chokoladbrun med mörkt hufvud och nackplåt. 



4. C. reticulata. 



1. C. abietis L. [Lyda saltuiim och saitellaris Thms.). 

 Hufvudet och mellankroppen äro vanligen svarta med mer eller 

 mindre utplånade gulaktiga teckningar. Bakkroppen är brun- 

 röd, vid basen vanligen svart och stundom längs ryggen för- 

 sedd med ett brunt band, hos honan ofta upplöst i tvärband. 

 12 — 16 mm. — Dir. och Hals.; trol. utbredd öfver hela 

 landet. 



Larven är rödaktigt grön med rödaktiga tvärrynkor. På 

 ryggen tre röda längsband. 



Larverna lefva sällskapligt i en stor »exkrementsäck» på gran. 



2. C. signata F. [L. irrorata Thms.). Svartaktig till 

 brungul. På hufvudet med stora gula teckningar hos honan 

 eller smärre nästan utplånade dylika hos hanen. Bakkroppen 

 hos honan vanligen rödgul, hos hanen brungul. De första 

 lederna vanligen mörkare. Ben oftast helt gula. 9 — 12 mm. 

 — M. och N. Sverige; ej s. 



Larven är föga känd. 



3. C. alpina Klg. [L. Fallcni Thms.). Svartaktig med 

 sparsamma gula teckningar. Hufvud hos hanen vanligen helt 

 och hållet svart. Hos honan äro antennerna ofta mer eller 

 mindre hvitringade. 8 — 11 mm. — Sk. — Lppl.; ej s. 



Larven är ljust rödbrun. Hjässan med ljus midtstrimma. 

 Ryggens första led och de båda följandes sidoveck bruna. 

 Pä bukens tre första leder små svarta fläckar i midten. 



4. C. reticulata L. Vingarna mellan de hvitaktiga rib- 

 borna svartbruna. Under vingmärket ett nästan glasklart 

 tvärband. Bakkroppen gulbrun, i spetsen med en större, 

 svart fläck. Hufvudet hos hanen svart, hos honan med gula 

 teckningar, ii — 15 mm. — Sm., Ög. och vid Stockholm. 



Larv föga känd. 



