176 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I908. 



9. /'. hctulœ L. Störst och vackrast af alla. Hufvudet 

 helt och hållet gulbrunt hos honan, men med en större svart- 

 aktig pannfläck hos hanen. Bakkroppen till större delen gul- 

 röd. Ben gula. Vingar med gult vingmärke och ett bredt 

 brunaktigt band tvärs öfver desamma. 12 — 16 mm. — Sk. — 

 Uppl. 



Larv okänd; lär lefva på Populus tremula och nigra samt Betula alba. 



10. /^ inanitus ViLL. Svart med gula teckningar. Ben 

 gulaktiga. Vingmärket gult, i spetsen brunt. Tredje antenn- 

 leden ej heller föga längre än den fjärde. 9 — 11 mm. — 

 Sk. — Hals.; s. 



Larven lefver på vilda och odlade rosor, ensamma i rör af hopspunna 

 bladstycken. 



11. /'. Inconnu F. [L. arbustoniiii Thms.). Mycket lik 

 föreg. Tredje antennleden föga längre än den fjärde. 8 — ii 

 mm. — Ängerml. 



Larven lefver på smultron, obeskrifven. 



12. P. silvaticus L. Svart med smärre gula teckningar. 

 Ben ljusgula med höfter och första hälften af låren svarta. 

 Tredje antennleden ej eller föga längre än den fjärde. 8 — ii 

 mm. - — Sk.— Lppl. 



Larven lefver på Populus tremula, Salix caprea, Carpiniis beluhis ni. fl. 

 Bladen hoprullas mot undersidan och fästas med fina hvita trådar. 



2. Underfam. Cephini. Märgsteklar. 



Kroppen smal, långsträckt; bakkroppen mer eller mindre 

 från sidorna sammantryckt. Antennerna mångledade, mot 

 spetsen vanligen mer eller mindre klubblikt ansvällda. Fram- 

 bröstet är framåt förlängdt, så att hufvudet något aflägsnas 

 från framryggen, som är ovanligt lång, stundom med nästan 

 fyrkantig ryggyta. Vingar långa och smala. Den mellersta 

 framkantribban saknas. 



Larverna lefva inuti gräsväxternas strån eller i märgen på förvedade 

 erenar. 



