sjöstedt: ent. fören. sammanträde d. 29 FEBR. igo8. 223 



inrätta sina bostäder så, att, då vinden drar fram öfver de 

 kala vidderna ryckande och slitande i akaciernas grenar, 

 svängande gallerna hit och dit, de med den späda afkomman 

 lugnt kunna möta naturens utbrott. Från gallernas väggar 

 fylla de större eller mindre delar af det inre med en bucklig 

 tunnbladig massa, som bildar flere eller färre konkava hyllor 

 och fack, på hvilka ägg, puppor och larver placeras. 



Vi hafva här att göra med en mutualistisk symbios, 

 enär båda parterna — akacier och myror — draga nytta af 

 detta samlif. I den rymliga härda gallen finna myrorna det 

 bästa skydd och de bekvämaste bostäder, detta desto mer, 

 som gallerna i regel äro så tallrika, att utrymme för de till- 

 växande myrkolonierna bekvämt står till buds i närmaste om- 

 gifning och år från år genom nybildade galler ökas, under det 

 att dessutom de äldre gallerna mycket länge synas bevara sin 

 friskhet och genom tilltagande förvedning med tiden gifva allt 

 bättre skydd. Men hvad kunna akacierna hafva för nytta af 

 myrorna.'' Jo, det visar sig vid närmare observation, att de 

 genom ätertjänst betala för de bostäder, de här så frikostigt 

 erhålla. De talrika på stäppen vandrande giraffer, antiloper 

 och gazeller, som eljest gärna förtära akacieblad och här 

 ute, där dessa träd växa så glest, snart skulle aflöfva och 

 förstöra dem, sky de illaluktande ilskna myrorna och lämna 

 därför flöjtakacierna i fred, hvilket äfven är fallet med många 

 bladätande insekter och deras larver. — Föredraget belystes 

 med af artisten Axel Ekblom utförda teckningar samt foto- 

 grafier af flöjtakacier med omgifvande stäpplandskap. 



Sedan d:r N. HOLMGREN, som anförde flera från tropi- 

 kerna kända fall af symbioss mellan växter och myror, prof. 

 AURIVILLIUS och undertecknad yttrat sig med anledning af 

 föredraget, lämnades ordet åt assistenten Alb. TULLGREN, 

 som därvid redogjorde för ett intressant bladlusfynd från 

 Stockholmstrakten. Arten i fråga tillhörde en liten bladlus- 

 grupp, ansedd som nära besläktad med de verkliga Peui- 

 /'/'4'-//jr-arterna, och hvilken genom sin cykliska fortplantning 

 fifvensom genom de morfologiska olikheter, respektive gene- 

 rationer ha att uppvisa, är af särskildt intresse. I Europa 

 äro ett par representanter af denna grupp förut anträfiade,. 

 och möjligen kommer den af föredraganden funna arten att 



