2 00 ENTOMOLOG ISK TIDSKRIFT 1908. 



vid dessas blomning var i det närmaste afslutad. Gyllenkroks- 

 astrakanen blommade 1895 omkring 10 dagar senare än oranie 

 och gick därför fri. 



Ar 1907 försenades blomningen hos de förstnämnda sor- 

 terna och inföll samtidigt med gyllenkroksastrakanens. De 

 äggläggande honorna gjorde nu ingen åtskillnad pä de olika 

 sorterna. Ett par grågyllenträd, som stå på en skuggig plats, 

 blommade senare samt skonades. Ribston angreps äfven, 

 ehuru lindrigare, så att den lämnade en nämnvärd skörd.» 



Samma var förhållandet med de vid Entomologiska An- 

 stalten planterade ribstonträden, men anmärkas bör, att dessa 

 äro mycket låga och växa vid foten af ett berg, som ligger 

 mellan dem och de flesta rönnträden. 



De nyss nämnda erfarenheterna äro visserligen — som 

 brefskrifvaren mycket riktigt anmärker — allt för fä, för att 

 man däraf skall kunna draga slutsatser, som kunna gälla vid 

 alla tillfällen. Det anförda bör åtminstone kunna blifva en 

 vägledning för dem af denna uppsats läsare, som vilja .själfva 

 göra iakttagelser. 



Under de många undersökningar af rönnbär jag på se- 

 nare åren haft tillfälle göra, har befunnits, att äfven rönnarna 

 kunna vara mycket olika angripna af larverna. Så fann jag 

 vid Stafsnäs uti en större grupp af hvarandra närstående så- 

 dana träd, att på ett par voro bären skadade till 18 procent, 

 .å andra mellan 2 och 8, men å 6 kunde ej något angrepp 

 förmärkas. Förhållandet med rönnarna var alltså tämligen 

 ■lika med det hos äppleträden i trädgårdarna. Ännu har man, 

 såvidt jag vet, ej uppdelat vår vanliga rönn i sorter, men att 

 bären äro mindre på ett träd än på ett annat, kan hvem som 

 helst se, dock kunde jag ej finna, att angreppet i regel var 

 värre på det ena än det andra slaget. Hur malhonorna skulle 

 kunna af de små fruktämnena sluta till, att bären blifva lämp- 

 ligare för afkomman på det ena trädet, än på ett annat, kan 

 jag ej inse, och samma förhållande torde det vara ifråga om 

 äpplena. Det är vackert nog, att honorna tycks kunna skilja 

 mellan kärnfrukter och andra, en omdömesförmåga, som de dock 

 dela med flera insektarter, som hafva blott en eller högst få 

 växtslag sig tilldelade för afkommans uppehälle. Ej ens efter 

 genomläsandet af de många svaren i cirkuläret har jag kunnat 

 finna anledning till att frångå min förut fattade mening, att 



