OM RÜNNBÄRSMALEN. 267 



uppträdande och lif är af den svårlösta beskaftenhet, att den 

 ej så snart kan aftärdas och troligen allra minst af en »icke 

 entomolog». 



Till sist vill jag anföra något om några föreslagna utrot- 

 ningsmedel. Man har tyvärr ej ännu hunnit synnerligen långt 

 angående sädana, hvartill orsaken förnämligast legat i frågans 

 något invecklade beskaffenhet. Äfven en del af de förslag, 

 jag till en början framlade äfvensom sådana, som af andra 

 framhållits, visa sig mindre tillfredsställande, ju mer man lärt 

 känna skadedjuret och dess uppträdande. De sist synliga 

 utrotningsförslagen träffas i Pomologiska föreningens årsskrift 

 för år 1907 och äro tillkomna med anledning af de ingångna 

 svaren i de af styrelsen utsända frågeformulären. Råden lydde 

 sålunda: 



1. Plantera framför allt sådana sorter, som visat 

 sig mindre utsatta för rönnbär smalens angrepp. — • 

 Jag. har redan anfört de skäl, hvarför jag för min del hyser 

 föga förtroende till detta råd. 



2. Håll jorden omkring- träden öppen och gödsla 

 rikligt! En gyllene regel, som vanligast tillgripes, då man 

 skall råda bot mot skadeinsekter och andra kalamiteter, eme- 

 dan en kraftig utveckling gör trädet eller växten mera mot- 

 ståndsdugliga. Att det ej kan förebygga härjningar af rönn- 

 bärsmalen, äfven om jorden hålles öppen, och härigenom 

 mänga puppor vid gräfningarna skulle dödas, lär nog hvar 

 och en, som satt sig in i förhällandet, allt för väl inse. 



3. Plantera i första rummet dvärgträd! Jag tror 

 mig hafva tillfyllest visat, att detta råd kan blifva nyttigt att 

 följa endast i visst fall, nämligen i förening med stamträd. 

 Och sista rådet: 



4. Låt rönnarna stå kvar! Trots de uppgifter fråge- 

 formuläret innehåller samt AmmitzböLLS och DeichmannS 

 åsikter, som för mina ögon synas »ganska egendomliga», kan 

 jag ej för närvarande instämma i detta råd, då därtill er- 

 :fordras flera undersökningar och observationer än de, som hit- 

 tills kunnat göras. 



Hur man, såsom bevis för att rönnarna ej äro i främsta 

 rummet orsaken till, att äpplena hos oss vissa år förstöras af 

 målens larver, kan anföra förhällandet i Danmark, går san- 

 nerligen öfver mitt enkla förstånd. Uppgifter därifrån gifva 



