2 8o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQ08. 



en enda insektordning, utan nästan alla, hvarom hans efter- 

 lämnade rikhaltiga samlingar bära vittnesbörd. I den ento- 

 mologiska litteraturen gjorde han ej många inlägg, ty han 

 skref ogärna afhandlingar, utan öfverlämnade detta med nöje 

 åt andra. Pä tal härom, utlät han sig sålunda: Förr i tiden 

 studerade man först och skref sedan, numera skrifver man 

 först och studerar sedermera, och det är ju möjligt att han 

 ej hade så orätt härutinnan. 



Ett värdefullt entomologiskt arbete, särkildt för sin tid, 

 har han dock efterlämnat, nämligen Odonata Sueciae, Szwnges 

 Trollsländor (1859). De flesta uppgifterna däri grunda sig på 

 egna iakttagelser, och arbetet är uppställdt på ett sätt, som 

 måste uppväcka hvarje nybörjares glädje; ty vid dess an- 

 vändande blir han snart förtrogen med den beskrifvande ento- 

 mologien. Isynnerhet var detta fallet pä en tid, dä nästan 

 alla insekter voro hos oss beskrifna på latin, ett språk som 

 helt naturligt ej behärskades af hvar och en, som sysslade med 

 entomologi. Hans diagnoser äro nämligen affattade på detta 

 språk, men under hvar och en af dem är bifogad en nästan 

 ordagrann öfversättning på svenska. Om man började sina 

 entomologiska studier med hans »trollsländor», så gick det 

 sedan ganska lätt att förstå de flesta latinska beskrifningar i 

 andra arbeten öfver insekter. 



Johanson var en finkänslig natur, vänsäll och mycket 

 hjälpsam samt förekommande mot alla. Detta fick hvar och 

 en erfara, som kom i beröring med honom, synnerligast den, 

 som påkallade hans hjälp och råd rörande insekters insam- 

 lande och bestämning. Han älskade musik i hög grad och 

 var själf en ganska god pianist, samt besökte ofta Stock- 

 holm för Operans skull. Vid mina besök i hans gästfria 

 hem tog han någon gång fram något af LiNNÉS arbeten 

 och uppläste stycken därur; dä kommo ofta tårarna fram ur 

 hans ögon, och läsningen måste af rörelse afbrytas. 



Han delade med mången naturforskare och samlare den 

 lilla svagheten — ifall man kan kalla den så — att emellanåt 

 byta om föremål för sitt intresse, sä att han en tid med ifver 

 samlade växter och svampar, en annan insekter eller mo- 

 lusker, en tredje oljetaflor o. s. v., men detta är ju en vanlig 

 sak, som har sin förklaring nära till hands; ty dä en insekt- 



