ADLERZ: NVA IAKTTAGELSER ÖFVER AMMOPHILA CAMPESTRIS. 165 



pellskär i Roslagen. De på samma plats gjorda försöken att 

 utröna denna stekels orienteringsförmäga meddelas i en annan 

 uppsats. [O ri entering sf öl' I /lågan hos steklar. Sundsvall 1909.) 



1. En canipestris sägs, utan att medföra foderlarv, öppna 

 en provisoriskt tillsluten håla, tränga in däri och äter komma 

 upp för att stänga pä nytt. Hålan uppgräfdes från sidan, så 

 att ingångsöppningen ej skadades. Cellen innehöll blott en 

 foderlarv, på hvilken stekelns aflånga, hvita ägg var fästadt. 

 Stekeln hade således redan nu inspekterat den för att se 

 efter om ägget var kläckt. Foderlarven med ägget lades vid 

 ingången, och larvkammaren återställdes i sitt förra skick. 

 Stekeln, som under tiden väntat i närheten, kom strax fram 

 och gick ner i sin håla för att bära upp nedrasad sand. Där- 

 efter stängde han den nu tomma hålan. Foderlarven med 

 ägget grep han visserligen, stack den och bar den ett stycke, 

 men lät den sedan ligga och brydde sig ej vidare om den, 

 utan flög bort. 



2. En campestris inspekterade sin håla och började äter 

 stänga den, dä jag ingrep och uppgräfde den, medan stekeln 

 väntade i närheten. Larvkammaren innehöll stekelns half- 

 vuxna larv och 4 mätarlarver. Stekellarven lades vid gropen 

 efter den uppgräfda hålan. Stekeln kom fram och grep den 

 omväxlande i främre och bakre ändan, medan han sökte pa- 

 ralysera den på samma sätt som foderlarverna behandlas. 

 Därefter sökte han länge efter sin förstörda håla, men bör- 

 jade slutligen gräfva en ny alldeles bredvid platsen för den 

 förra. Arbetet af bröts ibland däraf att han bar omkring sin 

 larv, som greps om strupen och bars på samma sätt som 

 foderlarver, med ryggen nedåt. Marken måtte emellertid 

 varit olämplig att gräfva i, ty stekeln stängde snart den på- 

 började hålan, lät sin larv ligga och flög bort för att ej mer 

 visa sig. 



3. En campestris hade nyss burit in en foderlarv i sin 

 håla och höll på att åter stänga den, då jag med en pincett 

 räckte fram en af de ur n:r 2 härofvan uppgräfda foderlar- 

 verna. Stekeln grep den utan mycken tvekan, stack den, 

 öppnade åter sin håla och bar ner detta opåräknade byte. 

 Innan stängningen sedan afslutats, lades den under n:r 2 här- 

 ofvan omtalade stekellarven framför honom. Han grep den, 



