ADLERZ: NVA IAKTTAGELSER ÖFVER AMMOPHILA CAMPESTRIS. 171 



tre friska foderlarvcr och en halfäten. Dessa togos bort, och 

 cellen återställdes. Efter mer än en timmes frånvaro åter- 

 kom stekeln med nytt jaktbyte, en mätarlarv, hvilken han 

 lade ett stycke från ingången, medan han plockade bort de 

 stängande gruskornen. Sedan detta skett, lades hans egen 

 larv (d. v. s. den ur cellen upphämtade stekellarven) vid in- 

 gången. Stekeln kom fram, grep larven och vände den några 

 gånger samt stoppade därefter ner den i ingängsröret på det 

 ovanliga sättet, att han lade larven i m}'nningen och tryckte 

 ner den med hufvudet. Detta sätt för nedförandet användes 

 aldrig för foderlarver, hvilka däremot undantagslöst nedsläpas 

 på det sätt, att stekeln först kryper baklänges in och där- 

 efter sträcker fram hufvudet ur ingången för att gripa den 

 därbredvid lagda foderlarven, som sålunda dragés baklänges 

 ner. Såväl häraf, som af den omständigheten att larven ej 

 stacks, framgår, att stekeln insåg, att det ej var någon foder- 

 larv, utan hans egen afkomma, som han vid detta tillfälle 

 behandlade. Sedan stekeln åter kommit upp, uppsökte han 

 den foderlarv, som han förut lagt några cm. åt sidan, och 

 sökte draga ner den pä vanligt sätt. Men nu befanns det, 

 att den med hufvudet inskjutna stekellarven stannat som en 

 propp i röret, sä att, dä stekeln skulle krypa baklänges ner, 

 kom han ej längre, än att hans hufvud stannade i rörets myn- 

 ning. Otaliga gånger försökte han nu genom att lägga fo- 

 derlarven på annat sätt vid ingången öfvervinna denna svå- 

 righet. Han föreställde sig synbarligen, att motståndet här- 

 rörde från foderlarven. Dock anlitade han ej metoden att 

 sticka den, som eljes af flertalet steklar af denna art tillgripes 

 som ett universalmedel mot inträffande hinder. Han började 

 i stället gräfva ut sand frän rörets sidovägg och lyckades 

 på detta sätt till sist bereda utrymme för foderlarven. Denna 

 stekel tillhörde samma förståndiga t}qo som den under n:r 9 

 omtalade. Troligen var det ej densamma, ty han bodde i 

 motsatt ända af sandfältet. 



12. En campcstris sågs en längre tid sysselsatt med att 

 gräfva ny håla, därvid som vanligt bortkastande den mellan 

 hufvudet och frambenen fasthållna sanden i en kort flykt- 

 sväng. Då arbetet var nära färdigt, erbjöds han en med 

 pincetten framräckt foderlarv, som han efter någon tvekan 



