172 ENTO:\IOLOGISK TIDSKRIFT 1909. 



tog emot, stack några gånger och lade vid sidan af hålan, 

 medan han afslutade gräfningen. Därpå drog han ner larven, 

 stängde hålan och flög bort. Det är ingalunda alltid eller 

 ens ofta, som resultatet blir detta. Oftare framkallar anbudet 

 af en foderlarv ät en gräfvande stckel endast förvirring. Han 

 är så helt och hållet upptagen af reflexverksamheten gräfva, 

 att hans hjärna ej kan rymma föreställningen om någon 

 annan, förr än denna verksamhet afslutats. Somliga af dessa 

 steklar anse till och med uppträdandet af en foderlarv pä 

 detta stadium af den vanliga handlingsföljden som något så 

 oberättigadt, att de kasta bort den, hvarpå exempel medde- 

 lats i ofvan anförda arbete (t. ex. n:r 51). 



13. En canipcstiis hade setts tvä gånger under förmid- 

 dagens lopp inbära foderlarver i en håla. Sista gången un- 

 dersöktes larvkammaren. Den innehöll stekelns blott några 

 få mm. långa, sannolikt blott 3 — 4 dagar gamla larv, två 

 friska foderlarver och en till större delen förtärd. Stekelns 

 egen larv lades vid ingången, under det att denna stängdes 

 på vanligt sätt. Först när detta skett, upptäckte stekeln 

 sin larv, grep den och flög bort med den ett stycke, stack 

 den och lät den ligga. Han ansåg den förmodligen för en 

 foderlarv, fastän af sä oansenlig storlek, att det ej lönade sig 

 att taga vara på den. På samma sätt brukar Psammophila 

 Iiirsiitû, som gräft fram en noctuidlarv af alltför ringa stor- 

 lek, sticka och sedan öfvergifva densamma. 



14. En cauipiStris bar in foderlarv. Larvkammaren un- 

 dersöktes. Den innehöll stekelns något mer än halfvuxna 

 larv, sex friska foderlarver och en till större delen förtärd. 

 Stekelns larv lades vid ingången, där den snart upptäcktes 

 af modern, som först stack den upprepade gånger och sedan 

 drog ner den i hålan. Sedermera förfor hon på samma sätt 

 med två af de ur larvkammaren framtagna foderlarverna. Vid 

 stängningen af hålan råkade denna stekel ofta i delo med sin 

 närmaste granne (n:r 15), som samtidigt höll på att inspek- 

 tera sin omkring 20 cm. därifrån befintliga håla. Icke utan 

 skäl voro dessa steklar misstänksamma mot hvarandra, ty 

 hvar och en sökte beröfva den andre de framför hålans myn- 

 ning liggande, ur röret upplockade gruskorn, som vid stäng- 

 ningen begagnas som underlag, för att ej den påfyllda san- 



