ADLERZ: XVA IAKTTAGELSER ÖFVER AMMOPHILA CAMPESTRIS. 173 



den skall rasa ner i larvkammaren. Dessa gruskorn voro 

 liär bland den fina sanden svåra att finna i lämplig storlek 

 och måste ofta med mycket besvär uppsökas på långa af- 

 stånd. Dä därför endera af de båda grannarna ertappade 

 den andre vid en sädan stöld, drabbade de genast häftigt 

 tillsammans för några ögonblick i flykten på få cm. höjd 

 öfver marken, hvarefter hvar och en återvände till sitt arbete. 

 N:r 14 var den som först afslutat stängningen, hvarefter han 

 började ströfva omkring och äfven slog några lofvar kring 

 den andres håla. Detta inträffade just som denne (n:r 15) 

 höll pä att släpa ner en foderlarv, som han mottagit, då den 

 framräcktes med pincetten. Bakre hälften af larven sågs 

 ännu röra sig i hålans mynning, då n:r 14, liksom fattad af 

 en plötslig ingifvelse, grep ett af de bredvid liggande grus- 

 kornen och stoppade in det i öppningen, så att larven blef 

 fastkilad. Då stekeln nere i hålan märkte detta, störtade han 

 ut och angrep förbittrad den skyldige, som hastigt lagade sig 

 undan. Hos de flesta människor skulle med största sanno- 

 likhet vid bevittnandet af denna scen ordet skälmstycke sväf- 

 vat på tungan. 20:de seklets anhängare af den gamle filo- 

 sofen Cartesius, som i djuren ej se något annat än reflex- 

 maskiner och som anse slagordet aiitropomorfism vara en 

 mördande kritik af motpartens ståndpunkt, skulle måhända 

 konstruerat ett lärdt uttryck, såsom ludireflex eller något lik- 

 nande, för att beteckna saken. Men ett tomt ljud är ingen 

 förklaring. För dem som i djuren endast se reflexmaskiner 

 måste utiliteten anses vara driffjädern i alla djurens hand- 

 lingar. De handla så, därför att det är för artens bestånd 

 nyttigt. Huru då förklara djurens lekar, om man förnekar 

 ett psykiskt element i dem.^ Då finns ingen annan utväg än 

 att förneka att djuren leka, naturligtvis de s. k. lägre djuren, 

 till hvilka man plägar räkna alla ryggradslösa, således äfven 

 insekterna. Men den som, utan att på förhand vara intagen 

 af någon fördom, på nära häll och tillräckligt länge ger akt 

 på hvad som försiggår i en vanlig myrstack en lugn och 

 varm sommardag, naturligtvis under sådana förhållanden att 

 invånarna ej oroas, skall snart känna sig öfvertygad om att 

 myrorna leka. Många andra liknande exempel att förtiga. 

 För egen del kan jag ej undgå att finna ett tydligt framträ- 



