ADLERZ: NVA IAKTTAGELSER ÖFVER AMMOPHILA CAMPESTRIS. 175 



ken röjer deras läge. Men stekeln måste ha reda på hvar 

 han har sina här och där utplanterade afkomlingar, och där- 

 för har han inpräglat den hvarje håla omgifvande markens 

 beskaftenhet i sitt minne. Det skulle vara ödesdigert för 

 honom, om man röjde bort den kringstående glesa växtlig- 

 heten eller om man utjämnade sandens yta, ty man skulle 

 därmed ha förstört de ögonmärken, som ensamt möjliggöra 

 för honom äteriinnandet af hålorna. I nyssnämnda, senare 

 inspekterade håla införde stekeln tre med pincetten framräckta 

 foderlarver och stängde därefter. Denna håla innehöll en 

 mer än halfvuxen stekellarv, fem friska foderlarver och tvä 

 tomma skinn af dylika, medan den först inspekterade inne-, 

 höll en nykläckt stekellarv jämte fyra foderlarver. 



16. Samma stekel, som omtalas under n:r 9 ha burit 

 ner sin vid hålans mynning lagda larv, sägs sex dagar där- 

 efter inspektera och sedan mycket omsorgsfullt stänga samma 

 håla. Framförallt sökte han med mera noggrannhet än förut 

 vid de provisoriska stängningarna göra den utfyllda myn- 

 ningen fullständigt lik omgifvande mark. Det var därför på- 

 tagligt, att det här gällde en definitiv stängning, och att denna 

 håla ej mer skulle öppnas. Kanske var det af detta skäl som 

 stekeln afböjde min hjälp, som han vid flera föregående till- 

 fällen mottagit. Då. jag nämligen ville påskynda arbetet ge- 

 nom att med pincetten lägga små gruskorn eller jordklumpar 

 i m}'nningen, ogillades detta af stekeln, som genast plockade 

 bort dem och kastade dem ett stycke därifrån (jfr n:r 15 här- 

 ofvan). Sedan arbetet omsider afslutats och stekeln flugit 

 bort, undersöktes larvkammaren. Det befanns dä, att ste- 

 kelns larv spunnit kokong, och detta iakttagelsefall lägger 

 således på det tydligaste i dagen, hurusom dessa steklars 

 omvårdnad om sin afkomma utsträcker sig öfver hela larv- 

 perioden. 



17. Sedan en aDiipcstris inspekterat och delvis åter 

 stängt sin håla, uppgräfdes larvkammaren från sidan. Den 

 innehöll blott en foderlarv med stekelns ägg. Larven med 

 ägget lades vid ingången. Stekeln kom åter, bar larven ett 

 stycke och stack den, upptäckte därefter ägget, som han sög 

 ur. Sedan lät han larven ligga, återvände och afslutade stäng- 

 ningen af den nu tomma hålan, hvarefter han flög bort. 



