236 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT igoç. 



Assistenten A. Tullgren har deltagit i förefallande 

 arbeten och dessutom studerat och utgifvit afhandlingar om 

 bladlössen, hvilka hittills föga beaktats af våra entomologer, 

 men därför icke äro mindre viktiga i ekonomiskt hänseende. 

 Dessutom har han utfört nästan alla resor till aflägsnare 

 trakter, där undersökningar påkallats eller ansetts nödiga. 



Experimentalfältet 1909. 



Sven Lampa. 



Våra allmännaste fröviflar eller s. k. smygar 

 (Bruchus L.). 



Med en tafla. 



Under de senare åren hafva prof på skadade ärter inläm- 

 nats vid Entomologiska Anstalten åtskilliga gånger. Dessa 

 hafva tagits ur ärtlaster, som ankommit från sydligare länder 

 i Europa. Importörerna hafva varit mycket bekymrade där- 

 för, då en sådan vara ej kan säljas som felfri och måste an- 

 ses mindre lämplig till människoföda. De utländska expor- 

 törerna bruka vanligen söka göra gällande, att ärterna angri 

 pits och skadats efter bitkomsten eller under vägen, och att 

 de alltså vore utan skuld. Detta är dock, som jag vid många 

 tillfällen sökt visa, ej öfverensstämmande med verkliga för- 

 hållandet, ty skadedjuren äro med all säkerhet födda på pro- 

 duktionsorten och hafva medföljt inuti ärterna på hitresan. 



Släktet BntcJius L. är utbredt troligen öfver hela jorden 

 och består af flera hundra olika arter. 



Hvar och en af dessa är i allmänhet hänvisad till blott 

 en eller åtminstone högst få nätingsväxter, i hvars frön den 

 lefver som larv. De för oss skadligaste arterna trifvas dess 

 bättre ej i kallare klimat, så att de där föröka sig, men en 

 art, bönsmygan (Br. rufiinaims BoHEM.) har dock visat, att 

 den kan acklimatiseras i Skåne, sedan han dit inkommit från 

 Danmark; men någon vidare utbredning af densamma har 

 ännu ej förekommit, möjligen medan de af honom skadade 

 hästbönorna användts på sina växtplatser, och ej spridts vidare 

 omkring. 



