lampa: frän centralanst:s för jordbruksförsök entom. afd. 237 



Man har ansett, att angripna ärter vore användbara till 

 utsäde, emedan ärtsmygens {Br. pist L.) larv ej angriper 

 själfva groddämnet. Carpenter m. fl, påstår dock, att gro- 

 ningsförniågan hos sådant utsäde betydligt minskats och till 

 och med kan hafva upphört. 



Smygarna hafva en tämligen liten, bredt äggformig 

 kropp, som är kullrig på undersidan, men mer plattad på den 

 öfre. Spröten äro ii-ledade, klubbformiga i spetsen och 

 fastade i en urbuktning hos ögonen. Hufvudet är något hop- 

 snördt bakom ögonen, bildande en kort hals. Ryggskölden 

 afsmalnar framåt och är på sidorna försedd med en kant, 

 hvarpå ofta sitter en liten tand. Dess bakkant är två gånger 

 urnupen och sluter tätt intill skalvingarna. Dessa äro breda 

 och baktill rundade hvar för sig, lämnande öfversidan af 

 bakkroppens spets obetäckt. 



Skydds- och utro.tningsmedel. Då smygarnas lefnads- 

 sätt är tämligen lika hos de arter, som förekomma hos oss, 

 blifva medlen mot dem alla, nästan desamma. 



Utsädet granskas noga, likaså den säd, som skall an- 

 vändas till föda. Ärsgamla ärter äro lämpligast för sådd. 

 Torr värme af 60 grader C. dödar såväl larverna som skal- 

 baggarna, och i fråga om mindre partier är det ej förenadt 

 med större svårigheter att utsätta angripna ärter för sådan 

 värmegrad. 



Vid Entomologiska Anstalten har försök blifvit gjordt 

 enligt en i litteraturen synlig uppgift rörande ärtsmygens dö- 

 dande medelst ärternas neddoppning i kokande vatten. Detta 

 försök lyckades mindre väl, i det att groningsförmågan där- 

 igenom syntes upphöra. Om däremot ärterna lades i kallt 

 vatten, som småningom upphettades ända till ô^^ grader, gick 

 den ej förlorad. Detta sätt synes alltså vara mycket använd- 

 barare än det nyss omnämnda. Att viflarna dö af denna 

 värme är säkert. Om man slår ärterna i en tunna, sätter på 

 dem en brinnande lampa och pålägger ett lock, skola viflarna 

 krypa upp och samlas på ytan (Ormerod). 



Vid hastigt påseende liknar en angripen ärta eller böna 

 alldeles en frisk, men om skalet granskas nogare, märker 

 man snart en liten rund och (pä gula ärter) mörkare fläck 



