Om Pissodes validirostris Gyll. en i Sve- 

 rige hittills obeaktad skadeinsekt på tall 

 jämte en öfversikt af öfriga skadliga arter 

 af samma släkte 



af 

 Eric Mjöberg. 



Till de uteslutande växtätande viflarnas eller curculio- 

 nidernas stora brokiga och mångformiga grupp ha vi att föra 

 ett ej ringa antal arter, hvilka redan af gammalt dokumen- 

 terat sig som svåra angripare å barrskogarna och detta i 

 sådan utsträckning, att de vid sidan af tomiciderna eller 

 barkborrarna i vikt och betydenhet komma långt före öfriga 

 skadegörare bland skalbaggarna. Jag åsyftar Hylobiiis- och 

 Pissodcs-'â.x'iç.xwa,, af hvilka ingalunda alla äro notoriska skade- 

 djur, men som helt visst alla i olika hög grad äro till skada 

 och förfång. Till typ och utseende äro de hvarandra ganska 

 snarlika dessa båda vifvelsläktens arter, ej blott i yttre ut- 

 seende, gestalt, färg, teckningar m. m., utan äfven till sin 

 biologi. Till det yttre skiljas de lättast därpå, att hos släktet 

 Hylobins basen af skalvingarna märkbart öfverskrider hals- 

 skölden i bredd, hvilket ej är fallet hos släktet Pissodes. I 

 biologiskt hänseende öfverensstämma de därutinnan, att larv- 

 formerna inom båda släktena gnaga gångar under barrträdens 

 bark, afvika frän hvarandra däri, att //r/ö^/z/jr-arternas larver 

 hålla sig till döende eller redan afdöda träd, under det att Pissodcs- 

 larverna angripa öfvervägande lefvande sådana. HylobiusXzx- 

 verna äro därför relativt ofarliga, de utbildade skalbaggarna 

 däremot sä mycket skadligare, som de angripa unga tallar, 



