ERIC MJÖBERG: om vara skadliga PISSODES-ARTER. 245 



litteraturen. Först genom de synnerligen noggranna under- 

 sökningar, som ungefär liktidigt företogos af Mac Dougai.L 

 i England och NÜSSLlN i Tyskland, bragtes reda och klarhet 

 angående fortplantningsbiologien. Dessa undersökningar äro 

 sä mycket värdefullare, som de utfördes oafhängigt af hvar- 

 andra, men dock ledde till ett i öfverraskande grad samstäm- 

 migt resultat. De få afvikelser. som förefinnas, äro att tyda 

 som direkta följder af klimatiska olikheter. Mac DouGALLS 

 undersökningar äro särskildt värdefulla, då de utförts uti det 

 fria. Hans försök försiggingo nämligen uti botaniska trädgär- 

 den vid Edinburghs universitet. Hans utvecklingsdata torde 

 därför på det närmaste ansluta sig till dem i fria naturen. 

 NÜSSLINS undersökningar äro mera grundade på anatomisk- 

 fysiologisk bas. 



Som hufvudresultaten af dessa undersökningar förtjänar 

 framhäfvas följande. 



De fullbildade skalbaggarna afsluta ingalunda med vege- 

 tationsperioden sin tillvaro, utan synas vara mycket lång- 

 lifvade. Det har konstaterats, att de två till tre gånger 

 kunna öfvervintra och vid hvarje ny vegetationsperiod ge 

 upphof till nya generationer. 



Aggafläggandet synes ej vara bundet till någon bestämd 

 tid, utan försiggår under hela säsongen från april till septem- 

 ber och utan förnyad kopulation. Denna, som vanligen äger 

 rum om våren, sker alltså i regeln endast en gång, hvarvid 

 honan upptager så stort spermaförråd i sin spermabehållare, 

 att detsamma äfven räcker till att befrukta de ^gg, som 

 t. ex. afläggas i september; ja, man har konstaterat, att en 

 på våren befruktad hona äfven efter öfvervintringen, alltså 

 följande vår, kunnat utan förnyad befruktning aflägga utveck- 

 lingsdugliga ägg. Detta har man kunnat fastslå på så vis, 

 att man lockat samma från all beröring med hanarna isole- 

 rade honor till äggafläggning på i burar infördt lämpligt 

 material, hvarefter äggen och de därur kommande larvgene- 

 rationerna noggrant blifvit följda. 



Skalbaggarnas genitalkörtlar synas mogna synnerligen 

 långsamt, hvilket framgår däraf, att en ur samma år aflagdt 

 ägg uppkommen, hona först efter en öfvervintring blir fort- 

 plantningsduglig. Detta gäller ixWen i det fall, att honan 



