248 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 190g. 



•l"\- Halsskölden baktill något hopdragen. 



4. P. Gylleiihalii G\'i,r,. 



B. Halssköldens bakhörn afrnndade, skalvingarnas 3:dje och 

 5:te mellanrum något upphöjda. 



1. Skalvingar framom och bakom midten med ett smalt 

 tvärband. 5. /'. Jiarcyniœ Hr]5ST. 



2. Skalvingar på midten med en bred tvärfläck. 



6. P. piuiplulus Hkhst. 



Biologisk öß'cTsi/x^t af de i>i}di gaste si'euskei Pissodes-arterna} 



A. På tall. 



1. Pä stammen och grenarna. 



a. På nedre delarna af 4 — 8-åriga tallar; mest i kulturer. 



P. iiotatus P'Ar.R. 



b. Mest i kronregionen af äldre tallar (stundom äfven 

 på gran). P. pini L. 



c. På m.astträd (30— 50-åriga). P. pi)iipliilus GvLL. 



2. I kottarna. /'. validirostris Gyll. 



B. På gran. P. harevuiœ Herst. 



I. Pissodes notatiis Fabr. 



Denna art hör till de bäst kända i vårt land och har vid 

 flera tillfällen visat massuppträdande. Dess utbredning på 

 fastlandet går från Skåne till Medelpad. Den är jämväl 

 iakttagen på Gottland. Af tyskarna har den betecknande 

 blifvit kallad »Kieferkulturpissodes», syftande därpå, att den 

 ej sällan angriper unga tallkulturer af onikr. 4 — 8 års ålder. 

 Ej blott under larvstadiet, om ock dä företrädesvis, utan 



^ Här medtages ej en atven i vårt land törekonnnande art, /'. Gyl- 

 lenhali Gvli.. Arten står närmast /'. pini L., skiljes Iran denna genom 

 helsvart rostrum och helsvarta tarser och genom teckningarna pa skalvin- 

 garna. Dess närmare lefnadsvanor synas vara obekanta; ingenstädes har 

 den uppträdt som skadegörare. Biologiskt torde den säkerligen nära an- 

 sluta sig till /'. pini L. Se för öfrigt n:o 4. 



