250 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQOg. 



vintrande skalbaggarna framkomma i regel i medio eller 

 slutet af april och äro i full verksamhet ända in i september, 

 då den tilltagande kylan tvingar dem att uppsöka lämpligt 

 vinterkvarter. De krypa därvid in i barkspringorna på yngre 

 tallar. 



Larvgångarna äro längslöpande och bilda i regeln ej 

 strälfigurer. Puppkamrarna ligga långt in i splinten och be- 

 stå af rikligt med söndergnagdt, hopfogadt material. 



Som kampmedel mot denna art, som är rätt vanlig i 

 våra barrskogar, må anbefallas att i första hand aktgifva på, 

 att endast fullt friska träd uppdragas uti kulturerna, eller då 

 angrepp befaras ute i skogen, att nedhugga och aflägsna allt 

 underhaltigt och sjukligt material. Fångsträd låta sig med 

 fördel användas, men måste i så fall i god tid indragas och 

 förstöras. Afven göra delvis nedgräfda, kortare gren- eller 

 stamstycken god tjänst, i det honorna lockas att här nedlägga 

 äggen. I mindre kulturer kan man lätteligen betydligt deci- 

 mera de fullbildade djurens antal genom upprepade skak- 

 ningar af grenarna öfver en skärm eller paraply. Skalbag- 

 garna sitta nämligen ofta alldeles stilla mellan de öfre knop- 

 parna och förlora vid skakningen fotfäste. 



En hel del parasiter göra sitt bästa med att minska 

 individantalet af denna art. Hvilka de äro i vårt land, därom 

 föreligga tills dato inga undersökningar eller litteraturupp- 

 gifter. Här citeras därför blott de af Ratzehurg angifna 

 formeina, ehuruväl en hel del af dessa ännu till följd af de 

 knapphändiga originalbeskrifningarna äro osäkra och outredda. 

 De äro: 



Brachistes atiicoiiüs, Br. labratov. 



Br. fir mus, Br.-palpcbratoi\ 



Br. robustits, Br. sordidator, 



Bracon disparator, Microdiis absassus, 



Br. incompletus, ? SigalpJius striatulus. 



Uti Elliott & Morlev'.s »Hymenopterous Parasites of 

 Coleoptera», Trans. Eut. Soc. 1906--1907, anföras ej mindre 

 än 30 olika parasiter från denna P/ssodcs-3.rt. Afven om 

 dessa gäller, att en hel del af dem är osäkra arter. Vidare 

 må beaktas, att en mängd af dem ej med säkerhet har fram- 



