ERIC mjöberg: om vara skadliga pissodes-arter. 257 



männast synes vara Calyptiis inucronains (16 exA Epiurus- 

 arterna tillhöra c/i;7/7V'^7-gruppen. 



Som synes, sätta på ifrågavarande lokal parasitsteklarna 

 en god gräns för detta skadedjurs framfart. Af 22 vifvelangripna 

 kottar i första serien lämnade blott 4 (3) oangripna vifvel- 

 larver, d. v. s. i ej mindre än 82 *^/o hade viflarnas afkomma 

 blifvit hämmad i sin utveckling af parasiter. Och i den andra 

 serien fås i det närmaste samma höga reduceringssififra. 



Huru stor skada denna Pissodcs-2iXt inom vårt land för- 

 öfvar, därom är ännu för tidigt att yttra sig. Att den emel- 

 lertid på vissa trakter är ett skadedjur att räkna med, synes 

 vara säkert. I Tyskland lär enligt Hartigs utsago stundom 

 hälften, ja ända till tre fjärdedelar af ett träds kottar vara 

 angripna. I anseende till sin dolda, undangömda tillvaro torde 

 arten vara svår att bekämpa. Dock kan man med någon 

 ötning urskilja, huruvida en kotte är angripen eller ej. Och 

 då man äfven träffar kottar på marken, innehållande vifvel- 

 larver eller puppor, kan ju en viss reducering af skadedjuren 

 ernås, genom att dylika kottar insamlas och förstöras i god 

 tid. Något verkligt rationellt kampmedel torde näppeligen 

 finnas. De alltid påpassliga parasitsteklarna äro emellertid 

 här om någonsin på sin plats. 



Den utbildade skalbaggen har bakhörnen af den fint, 

 rynkigt korniga halsskölden skarpt rätvinkliga, dock märk- 

 bart mindre spetsiga än hos P. notatus Fabr., bakkanten är 

 på båda sidor om midten betydligt inbuktad. Skalvingarnas 

 punktstrior med tämligen små, likstora punkter. Kroppens 

 grundfärg stötande i brunt; öfver- och undersidan med hvit- 

 aktiga fjäll; skutellen och två punkter på halsskölden med 

 tätt sittande hvita fjäll. Skalvingarnas främre tvärband röd- 

 gult, rektangulärt, vid suturen afbrutet, det bakre utåt bre- 

 dare, nästan triangulärt, oatbrutet, utåt rödgult, intill hvitaktigt. 

 Kroppslängden är 5 — 7 mm. 



3. Pissodes pini L. 



Ett i vårt land ganska vanligt skadedjur, som synes 

 hålla till godo både med tall och gran, äfven om det kanske 



Entomol. Tidskr. Arg. jo. H. j — 4 (içop). 17 



