Radnje iz mineraloško-petrografskog 

 muzeja u Zagrebu. 



Mikroklinmikropertit iz Pakre. 



I. Priopćio Fran K u č a n, muzejski asistent. 



Idući dolinom Pakre od Sirača prema manastiru 

 P a k r a susrećemo odmah u početku sivo karbonatno ka- 

 menje — vapnence i dolomite, koji ovdje kao tvorevine trijaske 

 formacije zauzimlju znatan prostor. U blizini manastira Pakre 

 ustupa to kamenje svoje mjesto trijadičkim pješčenjacima, 

 koji nešto iznad samog manastira nestaju, a mjesto njih vidimo, 

 gdje se pojavljuju silne mase arhajskog kristaliničncg ka- 

 menja — mase g n a j s a. 



Gnajs je (s amfibolitima i tinjčevim škriljavcima) onaj 

 kamen, koji izgrađuje trupinu gorskog povora Krndije^, pa 

 ga je naći, gdje stoji u najužoj genetičkoj vezi s amfibolitima 

 i tinjčevim škriljavcima. 



Za nas su od interesa gnajsi, što se steru uz Pakru ponad 

 spomenutog manastira. Prekrasno je to kamenje. Pretežno 

 je ono krupnozrno, pa se od sastavnih njegovih dijelova oso- 

 bito ističu svojom veličinom g 1 i n e n c i. Oni su većinom 

 idiomorfiii, pokazujući se sad u jasnoj putenastoj, sad opet u 

 bijeloj boji. Na otkalanoj su površini staklenasta sjaja, poka- 

 zujući kadikad slabu irizaciju. Kreme n se već na prvi 

 pogled raspoznaje po svom nepravilno staklenastom zrnju 

 a t i n j c i po svojim karakterističnim listovima i boji. Kako 



^ U suglasju s prof. Kišpatićeni zovem čitavi onaj gorski povor 

 (Pakračka gora, Papuk, Crni vrh, Krndija), što se stere od vreli šta 

 Ilove na jug do vrelišta Bijele i Orljave, pa odavle na istok i jugo- 

 istok do vrelišta Vuke i Londže jednim imenom Krndija. 



