122 



dok na zapadnom na sjever, tercijar, koji je sagradio glinsku 

 kotlinu, nije zastupan u svim slojevima, jer su pojedine partije 

 abradirane, te se pojavljuju lih kao pojedine hrpe n. pr. litavac. 

 Inače se tektonski odnosi ove kotline, dadu jedino razabrati 

 iz strmih karbonskih naslaga i onih hrpa litavaca, te se može 

 naslućivati na razne dislokacije unutar temeljnoga gorja kao 

 i na pukotine, koje su svakako u području gorskog kristaliničnog 

 trupa. Fenomen krša ovdje je već na pragu, pak izgleda ovo 

 kao neka veza izmedju jednog i drugog gorskog sistema. 



Kao maleni gorski povor spomenuti ću Vukomeričke 

 gorice, za koje držim, da je neispravno smatrati ih nastavkom 

 Samoborske gore, pošto tu ni izdaleka ne nalazimo onih odnosa, 

 što nastupaju u Samoborskoj gori. Zato sam ovaj gorski povor 

 izlučio zasebice i držim, da je to lih preostatak pliocenskog 

 mora, čije taložine u društvu sa diluv. tvorevinama sačinjavaju 

 brezu Ijasto povorje Vukomeričkih goi^ca. 



II. Balkansko ili krško područje. 



Područje ovo zaprema ogroman kompleks gorskih nizova, 

 koji se steru izmedju rijeke Kupe, Une, Zrmanje i Jadranskoga 

 mora, te se nastavlja diljem Dalmacije, Bosne i Hercegovine i 

 dalmatinskog otočja. S geograf i jskoga gledišta dijeli se ovo 

 područje u dva dijela : u sjevero-zapadnu hr- 

 vatsku kršnu visočinu i u jugo-zapadnu 

 kršnu visočinu. Nu držim, da je suvišno s geološkoga 

 stanovišta razlikovati u hrv. kršu ova dva dijela, pošto je 

 jednovitost i suglasnost stratigrafijskih i inih prilika u oba 

 dijela tako velika, da se gotovo ne može niti naći osobitih raz- 

 lika. Cijeli ovaj gorski sistem raspada se u razne redove po- 

 jedinih gorskih nizova i visoravni, u kojima tvorevine gotovo 

 posve pravilno brazde smjerom NW — SO. Geološka istraživanja 

 ovoga kraja dokazala su, da je ovaj cijeli kraj bio sve do pod 

 konac kredne formacije pod morem, pak nam je onda posve 

 jasno, zašto tu nalazimo sve starije naslage kao juru, kredu, 

 trias i karbon u konkordanciji. Nakon taloženja eocenskih 

 tvorevina došlo je do dizanja morskoga tla, uslijed česa se 

 more odmaklo, a na površini ostalo je kopno, koje danas nosi 

 nekoje tipične pojave geološke disciphne. Uslijed pomenutih 



