130 



koji mu objašnjava zašto n. pr. životinje, koje u odraslom stanju 

 nemaju repa (žabe i dr.) u razvitku svojem prolaze sta- 

 dijem na kome ga imadu. Po njemu i čovjek u em- 

 brionalnom razvitku svojem pokazuje , .rudiment repa". (Hdb. 

 d. M. Anat. t. I. p. 362). 



Jedno stoljeće prošlo je od vremena kadno je Lamarck 

 udario osnov nauci o descendenciji, a Walther i Meckel 

 neovisno jedan od drugoga osnov teoriji o rekapitulaciji. Ove 

 ideje nisu medjutim rtaišle na općeniti odziv u ono doba ni u 

 krugovima samih zoologa po struci. 



I prije toga, svrstao je sam osnivač sistematike i b i n a r n e 

 nomenklature (dvostrukog nazivlja za biljne i živo- 

 tinjske vrsti) slavni botaničar L i n n e e već g. 1758. u 10 izdanju 

 svojega djela ,,Systema Natura e" čovjeka medju ; 

 ,,P r i m a t e" t. j . : prvake u životinjstvu. Prvake u ž i v o- 

 tinjstvu razredjuje on na četiri roda : (Homo (čovjek), Simia 

 (majmun), Lemur (polumajmun), Vespertilio (netopir). 



Ali u tome društvu s prvacima organskoga stvaranja 

 ostade čovjek samo do konca 18. stoljeća, dok ne osnova B i u- 

 m e n b a c h za njega poseban r azred,,s išara dvoi'uk i". 



Ni ova razredna ograda ne bijaše po volji mnogim 

 stručnjacima, koji zahtjevaju, da se za čovjeka osnuje posebno 

 carstvo potpunoina neovisno od carstva živo- 

 tinjskog i carstva biljnog. 



Lako ćemo po tome razumjeti, da u to doba, temelji što 

 ih je udario Lamarck nauci o descendenciji a Walther 

 i Meckel u jezgri nauci o rekapitulaciji naidjoše na veoma 

 slabo uvaženje, ili se sasvim zaboraviše. Znanstveno obradji- 

 vanje nauke o razvitku organskoga svijeta potaknuo je opet 

 C h a r 1 e s D a r w i ri objelodanivši g. 1859. svoje djelo : ,,0 

 postanku vrsta". Tada nastupi potpuni preokret i u 

 riješavanju problema čovječjeg. Do Darwina raspravljala 

 su se mnogo pitanja : spada li čovjek u knjigu životinjstvu?, 

 je li podvržen običnim prirodnim zakonima?, i smije li se povjest 

 čovjekova mješati sa povješću zemlje? Od Darwina po- 

 lazi se sa stajališta, dahistorijačovječanstvanije 

 nego jedno poglavlje opće historije živućih 

 bića, pa se, na širokom osnovu komparativne a n a- 



