132 



po osnovnom biogenetskom zakonu, „sukcesivno: ameba, jed- 

 nostavan p o 1 i p, cr V, r i b a, g m a z, t o b o 1 č a r, i konačno 

 — sisavac srazličitim oblicima od kojih posljednji opo- 

 minje na antropoida (t. j. majmuna koji nalikuje na čovjeka)". 

 A i sam H a e c k e 1 govori o tome, kako ,, čovječji zametak 

 dobiva — u bitnom ustrojstvo jedne jedno- 

 stavne ribe..." itd. Prema tome bi doista različne živo- 

 tinjske vrsti (pa i čovjek), prolazile u svojem razvitku gradjevne 

 planove svojih nižih i jednostavnijih prethodnika. 



Da je nauka o descendenciji kako danas stoji, 

 poslužila obnovi čovjekove misli na mnogim područjima znan- 

 stvenog istraživanja ne može niko poreći. Nauku o descen- 

 denciji primila je nauka o državi, geologija, 

 povijest, teologija i dr. ,,Prof. Karl Pearson 

 pokazao je u jednoj znamenitoj raspravi (,,Uloga /'funk- 

 cija^ znanosti u modernoj državi", — Ency- 

 clopaedia Britanica, lo th., vol. XXXII., 1902), da je D a r- 

 winovo djelo učinilo potpunu revoluciju u našim idejama 

 koliko s obzirom na prirodu države, toliko na njezinu funkciju. 

 Država je produkt historijskoga razvoja, a 

 narod (the nation), kao što se je Huxley izrazio, jest 

 jedinica, proizašla iz borbe jednog živućeg 

 ti p a, pod istim zakonima, kojima su podvržene i druge faze 

 života , i tako je teorija 6 državi postala sada 

 biološkom — jednom od naj zamršenijih i najtežih grana 



biologije -. Kako Karl Pearson kaže : ,, Budućnost 



pripada onim narodima, koji ne samo da podržavaju medju- 

 narodnu utakmicu (borbu) na svim područjima djelatnosti, 

 nego svjesno razvijaju sve faktore, koji vode k narodnom uspjehu 

 (national efficiency) držeći ovaj pred očima. Ovo je teorija 

 narodnoga života, kako se sama od sebe ukazuje na početku 



dvadesetog stoljeća ". (Prof. W. A. Herdman : 



Proceedings and Transactions of the Liverpool Biological So- 

 ciety. Liverpool. 1904. Vol XVIII. str. 26.) 



Pa kad je već našla korisnu primjenu i u drugim znano- 

 stima, nije čudo, što se i u zoologiji nauka descendenciji sada 

 smatra nenadoknadivom po mišljenju svih zoologa, 

 prem da ih je još^prije pet decenija rnorala redom osvajati. 



