141 



giba na planinu, tako reći od jednom iščezavaju Xerophile, 

 a od ostalih litoralnih vrsta nalaze se samo po neke. Ovdje 

 se pojavljuju drugi oblici kao Campylaea planospira, 

 Lam., Fruticicola leucozona Pfr., Fruticicola 

 fi li ci na C. Pfr., Zonites verticillus Fer., C 1 a u- 

 siliastra grossa (Z.) Rm., Cl. f i m b r i a t a itd. Naj- 

 viši pojas karakteriše se u o p će individualnim bogatstvom 

 raznih vrsta Zonites, Campylaea i Clausula, a najveću raznoli- 

 kost pokazuju tamo, gdje otpočinju smrčeve šume. 



K o r m o s ukazuje i na tu značajnu okolnost, da ,se po- 

 jedine mediteranske vrste na hrvatskom kršu nalaze u mnogo 

 sitnijim egzemplarima. Takve su naročito Glandina al- 

 gi r a Brug., Cyclo s toma e.legans Müll, i M a c u ra.r i a 

 vermiculata Müll. Idući na jug primjerci postaju sve 

 krupniji. Nesumnjivo je. dakle, da se ove vrste pri promjenjenim 

 životnim pogodbama i same promenjuju. 



Najzad, prema svemu što je u svome radu saopćio, pisac 

 dolazi do zaključka: da je Hrvatsko Primorje od velikog in- 

 teresa za malakologe i da stoga u svakom pogledu zaslužuje, 

 da se i dalje i detaljno proučava. 



Napadno je, da autor nigdje ne pominje ranije domaće 

 radenike i ako su oni svoje publikacije objavili i na stranim 

 jezicima, dok je i najmanje priioške svoje i svojih sunarodnika 

 brižljivo u tekstu naglasio. Medjutim će brusi nini ,,Pri- 

 nesci malakologiji hrvatskoj" (Zagreb. 1867.) i 

 popravljeni i dopunjeni rad na francuskom jeziku (Contribution 

 ä la Malacologie de la Croatie. Zagreb 1870.), a naročito članci 

 Drag. Hirca (objavljeni od 1880. — 86. god. u časopisu 

 bečkog botaničko-zoološkoga društva) ostati nvijek publikacije, 

 koje imaju i danas vrednosti i na koje se moraju oslanjati svi 

 budući istraživači u pomehutoj oblasti hrvatskoj . 



P. S. Pavlović, 



