143 



entelehiju nastoji očistiti od svake psihičke natruhe, što mu ali 

 ne može uspjeti. 



Poslije analize i kritike entelehije Drieschove navodi autor 

 nekoliko primjetbi općenite naravi, koje su dosta interesantne, 

 da ih ovdje iznesemo, tim više, što držim da će osim mene sa- 

 moga i više naših biologa biti, koji će se autorovu mnijenju pri- 

 ključiti. 



Svaki biolog, koji s živim objektima eksperimentiše mora 

 prije ili kasnije doći do spoznaje, da je biologija zaista auto- 

 nomna, od kemičko-fizil^lnih znanosti različna znanost, zato ipak 

 nije biologija nužno vitalistička. Paleovitalizam i neovitaližam 

 idu u posljednjem redu na to, da reduciraju životne pojave 

 ili na pojam posebne sile (\'italne) ili općenito uzevši na ani- 

 rriistički pojam duše, kao da osim toga, kao i osim pustoga 

 mehanizma drugoga shvatanja nema. Medjutim je skroz mo- 

 guće, a zatim je očito i Driesch išao, da u živome svijetu postoje i 

 posebni samostalni zakoni i pravila. Mi takove zakonitosti 

 dne vice opažamo (sam Driesch je na njih živo upućivao to i jest 

 njegova velika zasluga). Pored fizičko -kemičkih istražnih me- 

 toda,/ koje su skroz potrebne, jer se na živome svi aogodjaji 

 osnivaju na fizičko -kemičkim elementima, moramo upotreblja- 

 vati i posebne biologijske metode, već prema problemu o kojem 

 se sada radi. Pri svem tom ostaje i historijska metoda u biologiji 

 u svoj svojoj važnosti. 



Dr, Jovan Hadii. 



