25 



dolomiti. Od Male Rakovice proteže se na sjever preko vino- 

 grada ,,Giznika" sve do župne crkve u Samoboru takodjer 

 litavac, ali je tamo većim dijelom prekrit sarmatskim laporima. 

 U sjevero- zapadnom području zaprema litavac gotovo cijelu 

 površinu, koja se nalazi na zapadu od linije potegnute od J. 

 kapele Sv. Vida na Vrhovčaku, prema S. Medju mediteranske 

 naslage spada i neki svjetlo-žuti, pješčenjasti vapnenac. Imade 

 ga uz litavac kraj sela Dubrava i Vrhovčak. 



Prema tome imademo na cijelome terenu krške kami (kako 

 bi Nijemac rekao : , .karstfähige Gesteine") s izuzetkom od 

 ono nekoliko lapora. 



Spomenute kami dosižu mjestimice već priličnu debljinu, 

 kao što n.-pr. dolomiti u Cerju imadu preko 200 m. debljine, 

 što se može s geologijske karte čitati. 



Uza sve to nije samoborski krš ,, dubok" u smislu razdiobe 

 Katzerove, nego je ,, plitak" t. j.'inaslage probojnih i za 

 tvorbu krša sposobnih kami su pretanke, pa su ih potoci pre- 

 pilili i usjekli se u nepropusne slojeve, na kojima leže propusni. 

 Tako su n. pr. Ludvić potok i Gradna zasjekli u verfenske škri- 

 Ijeve i karbonske pješčenjake, na kojima leže propusni dolo- 

 miti i vapnenci. 



Slijedimo li i dalje Katzerovu razdiobu, to ćemo naš 

 krš uvrstiti u t. zv. ,, pokriti" i ujedno ,,ošumljeni". Pokrit je 

 pak jednim dijelom eluvijem, a drugim dijelom opet nanesenim 

 materijalom. Taj pokrov znade imati razne boje. Većinom je 

 žut, imade i tamnijega, a mjestimice i crvenoga. Narod zove 

 takovu crvenu zemljaču ,,črlenica", pa i odgovara ,,terri rossi". 



U ovakovoj se črlenici nalazi na više mjesta šljunka (n. pr. 

 na Vrhovčaku i Cerju), kao što to spominje i Gorjanović, 

 pa bi to išlo u prilog onoj teoriji, koja tvrdi, da ,, terra rossa" 

 ne mora biti jedino eluvium, nego da dijelom potiče i od nane- 

 senoga stranoga materijala. 



Po debljini se razlikuje onaj pokrov na dolomitima od 

 onoga na litavcu. Pokrov na litavcu je nešto deblji, nego onaj 

 na dolomitima. Tome bi mogla biti dva razloga : i. Da se litavac 

 lakše rastvara, prema tom^e i brže, pa bi ostajalo kod naglije 

 rastvorbe više eluvija. Dakako da moramo kod toga pretpo- 



