2T 



Imade tek nekoliko udubina i brazda u dolomitu na Cerju 

 i ispod ,,Puškenice" nad Samoborom, koje bi odgovarale u neku 

 ruku škrapama. Te su brazde na manje više strmim, golim 

 pećinama urezane, najviše 30 cm. duboke, a slijede smjer dijelom 

 zemaljske teže, a dijelom pukotina u kami, te su stoga vijugaste. 

 No ti su pojavi rijetki, pa se ne nalaze nikada niti dvije brazde 

 tako blizu jedna drugoj, da bi stvorile one bridove i grbine, 

 k)je dijele škrape u pravim škrapnim poljima. 



Razlog tome, da su u nas škrape tako rijetke, nalazim u 

 kakvoći kami, u tome slučaju dolomita, koji izim litavca za- 

 prema najveći dio kraške podloge. Na litavcu bi se valjda stvo- 

 rile škrape, ali on je na svima pače i strmim mjestima pokrit 

 zemljačom, a to je po stvaranje škrapa jedna od glavnih za- 

 prijeka. Preostaje dolomit. On je mjestimice potpuno ogolio i 

 či'ii strme obronke, ali tamo mjesto da se stvaraju škrape — 

 kako bi se očekivalo — pojavljuju se manje više duboke jaruge. 

 Stijene i dno tih jaruga nisu izlizane vodom ni izglačane kao 

 u škrapa, već su rahle i kalaju se ; gurne li se štapom o njih^ 

 to se odroni kalani pijesak i p r a h na njihovo dno. Prema 

 tome će biti drobljivost i kalavost dolomita razlog zašto se ne 

 stvaraju škrape, nego nastaju jaruge, koje su u prvome redn 

 djelo vodene erosije. Na onim pak mjestima, gdje je dolomit 

 jedri] i i manje kalav, ne može erosija tako naglo napredovati,, 

 nego uz pripomoć kemičke djelatnosti stvara manje oblike 

 (pliće) i više slične škrapama, a to su one spomenute brazde 

 na Cerju i ispod ,,Puškenice". 



2. Ponikve. 



Manjak škrapa obilno nadomje štuju brojne ponikve. One 

 su zastupane u svim mogućim oblicima, a nastupaju u raznim 

 m^dju3obnim snošajima. Zajednička im je osobina, da nijesu 

 vazme aa ravninu, te time podaju samoborskome kršu po- 

 seb 10 obilježje. 



Kad Cvijić opisuje obćeniti karakter ponikava ističe 

 naročito na više mjesta, da se one pojavljuju samo na ravni- 

 nama, a na strminama rijetko ili nikada ^ 



} Cvijić: Das Karstphänomen. Str. 234.^ 261. i 262. 



