55 



No čini sc, da i u tom procesu posrcdvTJc eiicim (cksidaza), koji se 

 zaista u krvi i nakazi. B r e d i g -ov oksihemoglobin je po svoj prilici 

 takova cksidaza, koja prenosi atmosferički kisik na hemoglobin. 



P a 1 1 a d i n, ruski učenjak i profesor biljne fiziologije na sveu- 

 čilištu u Petrbgradu, posvetio je moglo bi se reći, čitav svoj život izu- 

 čavanju disanja u bilja. Pri svojim studijama o snošaju cncima prema 

 disanju, došao je P a 1 1 a d i n do upravo genijalnih misli, prema 

 kojima je proces disanja u bilja u bitnosti posve 

 jednak onome u viših životinja, lu bilina nala; e se 

 mastila ili pigmenti, koji imadu istu funkciju kao i hemoglobin krvi, 

 a P a 1 1 a d i n ih naziva ,,f i t o h c m a t i n i m a". Isto tako dakle, 

 kao što životinje imadu krv, imadu i biljke ,, pigmente disanja"^. 



Da vidimo, u čemu sastoji ta P a 1 1 a d i n o v a hipoteza o bi- 

 linskoj krvi. 



Općeno je poznato, da mnoge biljke kad uginu promijene bojv. 

 Prerežemo li n. pr. sladornu repu, pa je ostavimo ovako na zraku, to 

 će prerezna ploha u kratko vrijeme pocrniti. Još bolje poznato je sva- 

 kome, da mnoge gljive klobučarke, ako im raspolovimo klobuk, pro- 

 nrjene boju na razrezanom mjestu. U biljnom tijelu stvara se dakle 

 post mortem pigment. Kao ishodna točka pri studiju ovih pigmenata 

 bio je Palladinu slijedeći pokus : 



Klice od pšenice dobro vodom namočene stavljene su u posudu 

 sa vodom pomješanom sa dosta chloroforma. Nakon lo dana od pri- 

 like, bojadiše se površina tekućine u posudi tamno-smedje. Onaj dio 

 tekućine, koji se nalazi u dodiru sa zrakom, te može prema tome da 

 oksidirr, bojadisao se je smedje. Ako tekućinu promješamo, nestane 

 smedje boje. Ostavimo li tekućinu opet nekoliko dana na miru, to 

 se površina tekućine opet smedje obojadiše. Naslaga obojadisane 

 tekućine postaje sve deblja i deblja, dok je na dnu posude tekućina 

 još posve bistra. Poslije mjesec dana filtrira se tekixcina i tamno- 

 žuti filtrat bojadiše se u dodiru 'sa zrakom najprije tamno-crveno, a 

 poslije crno-smedje. Preostale se klice nakon filtriranja takodjer bo- 

 jadišu najprije ljubičasto, a poslije tamno-smedje. Pri toj tako zvanoj 

 samoprobavi klica nastaje dakle jedna tvar, koja u dodiru s atmos- 

 feričkim kisikom postaje pigmentom. Tu tvar naziva P a 1 1 a d i n 

 ,,hromogenom tvari" ili naprosto ,,hromogen". To bi bio isti proces 



^ Pali a din je objelodanio veliki niz radnja o ,, pigmentima 

 disanja". Spomenuti ću ovdje najvažnije publikacije, u kojima je nje- 

 gova nauka o disanju pregledno prikazana. 



W. P a 1 1 a d i n : Ueber das Wesen der Pflanzenatmung. Biochem. 

 Zeitschrift. Bd. i8. i. u. 2. Hf. 1909. 



— : Die Atmunsgspigmente der Pflanzen, Hoppe-Seyler's Zeit- 

 schrift f. physiolog. Chemie 1908. 



— : Das Blut der Pflanzen. Berichte der deutsch, bot. Ges. 1908. 

 Bd. 26. a. Hf. 2. 



