63 



culini, qucie fit ante decursnui spatii iiniiis dici ab antecedente coitu") 

 produciraju muški fetus; z o o s p e r in i j i stariji 

 {„quae ejaciilata sint post longius spatium quam- unius diei ab antece- 

 dente cot tu'') produciraju fetus ženski. 



Ciesielskova teorija tumači sasvim lijepo brojevni ekvabilitet, 

 odnosno konstantnost proporcija izmedju obaju spolova : Što više 

 ima mužjaka, tim imserjedjc pruža prilika fekondacije, pak će dakle 

 rezultirat ženke u povodu starijih zoospermija. 1 obrnuto : 

 kod prcvalencije ženki, <:^dje će mužjaci lakše doći do prilike coeundi 

 i prema tome ejakulirat recentnije zoospermijc, imat će oplodnja za 

 rezultat muške potomke. 



Da se u vrijeme dugotrajnih ratova više radja muške djece, jednako 

 da stariji muževi sa mladim ženskinjama radjaju pretežno dječake, 

 a mladi muškarci sa starijim ženama pretežno djevojčice, tumači sa- 

 svim prirodno naša teorija, kao i opstojnost, da tuberkulozni muškarci 

 pretežno radjaju dječake (!). A po teoriji je ovoj sasvim prirodno i 

 to, da su blizanci, postali od jednog jajeta (sa jednim chorionom) i 

 prigodom jedne koncepcije, jedna kog spola, a blizanci, koji 

 postaju od dvaju j a j a, da su takodjer jednakog spola, ako su za- 

 plodjena u jednako vrijeme ili u jednakim prili- 

 kama fekondacije (,,paribus momentis") — dok bi\'aju razno- 

 spolni, ako je oplodnja uslijedila u r a z 1 i č n o v r i j c m e ili u 

 nejednakim prilikama f e k u n d a c i j e (,,disparibus mo- 

 mentis"). 



Ciesielski je progovorio o svojoj teoriji prigodom jednog 

 sastanka poljskih liječnika i prirodoslovaca, a tada mu. neki dobaci še, 

 da nije iznašao i iznesao ništa nova, jer da je jednaku teoriju zastupao 

 već D Ü s i n g. Tome se prigovoru i ja čudim, koji jednako poznam 

 Düsingovu knjigu. Ciesielski je medjutim sada u raspravi svojoj, 

 citirajući doslovce najmarkantnije izjave Düsingove, pokazao, kako 

 prigovor njegovih kolega nikako nije opravdan. Izlazi naime iz tih 

 izjava Düsingovih bjelodano, da je on i jajima i spermatozojima i 

 hranidbi poslije koncepcije pripisivao osebujne utjecaje, koji u z a- 

 jamno vode do konačnog rezultata, kojega će spola biti potomci, 

 a u nikojem slučaju nije računao s jednim j e d i n c a t i ni f a k- 

 torom kao exclusive odlučnim, t. j. sa recentnijim, odnosno za jedan 

 dan (naime „a poximo coitii") starijim spermatozoidima kod životinja 

 i čovjeka, ili sa recentnijim i nešto starijina peludom kod višeg bilja, 

 kako to uči teorija Ciesielskova. Izražava li ona uistini ,,innnutabilem 

 et certam naturae legem", o čem je moj lavovski drug subjektivno 

 osvjedočen, to će pokazat dalji studiji, koji će pouzdano zarcdat u 

 povodu njegove publikacije. 



