C9 



modernoga čovjeka. Autor drži. da ima pravo medu ljudskim ostat- 

 cima u Krapini razlikovati bar dvije recimo odlike, ali ni jedna od 

 tih se ne može, kako bi to K 1 a a t s c h htio poistovjetiti s ostacima 

 nazvanim Homo aurignacensis. J. Hadži. 



Hofr. Prof. Dr. Gorfanović-Kramberger: Der Unterkiefer 

 der Hylobaten im Vergleich zu dem des rezenten 

 und fossilen Menschen. Verh. des V. internat, zahnärztli- 

 chen Kongresses in Berlin. 1909. Zadaća ove rasprave jest: točna ispo- 

 redba dolnjih čeljusti Hylobata s onima čovjeka (recentna i fosilna), 

 da se točno odredi, kolika je faktična sličnost između obojega, jer 

 se često piše, da Hylobati stoje ponajbliže čovjeku. Autor je raspo- 

 lagao velikim obiljem materijala, što je svakako jedan od glavnih 

 preduvjeta sličnih istraživanja osteologijskih. Isporedba je minuci- 

 joznom točnošću provedena osobito s obzirom na ove karaktere : 

 bazalne plohe na dolnjoj čeljusti u Hylobata 2) incisura submentalis 

 i .0 sulcus supramarginalis. Trebalo je ustanoviti u koliko ima pravih 

 liomologija, a u koliko se radi samo o vjerojatnim analogijama ili kon- 

 \crgencijama. Čeljusti mladih primjeraka su vrlo mnogo pripomogle, 

 te se je dalo ustanoviti, kako pojedini od navedenih karaktera postaju. 

 Rezultat tih istraživanja je taj, da sličnosti, koje se mogii konstatovati 

 nisu baš vrlo velike. Jaki očnjaci udaraju glavni žig dolnjoj čeljusti 

 Hylobata. Incisura submentalis dolazi doduše u Hylobata, ali ne sasvim 

 općenito, a ni onda nije zasigurno istoga porijetla kao u čovjeka. I 

 tragovi sulcus marginalisa, kao n. pr. i u Homo heidelbergensisa dolaze 

 u dolnjoj čeljusti Hylobata, opet je ali vjerojatnije, da su postali iz 

 drugih razloga. Što dedaljnija se isporedba provodi, to manje ispadaju 

 sličnosti, 



jy Hadži. 



