33 



Zaglavak. 



Na koncu se možemo još jednoć obazrijeti na oba naša 

 kraška područja. Uzme li se u obzir, da su veoma malena, tek 

 nekoliko kvadratnih kilometara, to upada u oči veliko obilje 

 kraških forma. Tu imade neka vrst škrapa, svakojakih po- 

 nikava, geoloških orgulja, slijepih dolova, usječenih izvorišta, 

 špilja, polušpilja, podzemnih potoka, dapače i jedan -izvor 

 lonac. Sve se je to ovdje sastalo, kao da je priroda htjela po- 

 kazati, što sve ona ne umije da stvori. Taj utisak povećavaju 

 i veoma sićušne dimenzije mnogih oblika; mjesto velikijeh po- 

 nornica, imademo tek malene i kratke potočiće, mjesto ogromnih 

 špiljskih svodova imademo tek uske prostore. Pa ipak su ovi 

 mali potočići prave ponornice, koje su ostavile površinu i pro- 

 drle u podzemlje s istih razloga kao i sve ostale znamenite po- 

 nornice. Male su špilje isto tako ukrašene sigom kao i Postoj na. 

 Izvor Bistraca je primjerice pravi izvor -lonac, baš kao i izvor 

 rijeke Aache, samo što imade bistraški površinu od 25 m^, 

 dok onaj Aache 2000 m^. Uopće, može se reći, da je kras u oko- 

 lici Samobora gotovo potpuna zbirka kraških forma — - ali u 

 minijaturi. Nema u njoj jedino polja i morskih ponora, što 

 se naravski niti jedno, niti drugo nije moglo razviti. 



Od pojedinih se oblika ponajviše ističu ponikve. Nekoje 

 su velike kao i u ostalome krasu, samo se od njih donekle razli- 

 kuju položajem i postankom, kako je to u poglavlju o ponikvama 

 razloženo. Ističu se i one poiušpilje, koje nastaju djelovanjem 

 vode uz jednu pukotinu ili na sjecištu više njih. Takova se 

 vrsta polušpilja ne nalazi dosada opisana ni u kojem kraškom 

 predjelu. 



^1^ Što se tiče izvanjega lica, to imade samoborska okolica 

 upravo krasu zahvaliti raznolikost svoga izgleda. Sam bi naime 

 tip alpinski bio bez primjese krasa mnogo običniji i monotoniji, 

 nego što je s njime zajedno. 



