IV 



Xanthellcn und Halecium ophiodcs (Biol. Ccntrlbl. 191 1.)" ovomc 

 obliku dao ime H. ophiodcs. A sad najednom saznajem iz odgovora 

 dra. B. na moju ocjenu, da za dokaz mojemu neznanju posjeduje 

 i,,hrv. zem. zool. muzej, među svojim mikroskopskim preparatima" 

 i dva preparata na kojima je mojom rukom zabilježeno ovo : ,, Ha- 

 lecium nov. spec. II. 1908. Trst". Da nam nije ovdje rečeno, ne bi se 

 doista mogli domisliti s kojega razloga zool. muzej čuva kroz tri 

 godine dva preparata s krivom etiketom, što nije običaj nigdje u 

 znanstvenom svijetu. 



Kako nas norveški istraživalac Hidroida H. B r o c h, upućuje, ima 

 se Halecium ophiodes zvati H. pusillum (M. Sars), pošto je po njemu 

 ustanovljen identitet originalnog egzemplara M. Sarsa pod imenom 

 Eudendrium pusillum (iz Mesine) sa Halecium ophiodes. 



Rečeno je, da kod postavljanja novih vrsta i odlika treba oprezno 

 postupati, pa smo i prigovorili u tom pogledu autoru , .Priloga", a 

 on se u odgovoru poziva jedino na svoju ,,strukovnjačku savjest", 

 kao da nije dozvoljeno i savjesni javni rad podvrći javnoj kritici. 



Neptunus sangvinolentus nije ., došli je poznat bio samo iz In- 

 dijskog oceana" kako to tvrdi autor priloga, nego kako nas literatura 

 upućuje poznat je osim toga iz Crvenoga mora (Eritrea)^ i Pacifika^. 

 Za nas je i sada najvjerojatnije, da je ovaj rak u Riječku luku donesen 

 kojim brodom. Istoga je mnijenja primjerice i dr. Stiasny^ s obzirom 

 na slični nalaz Indopacifičkoga raka Plagusia tuberculata Lam. 



K našoj primjedbi o raku Gonoplax nemamo niti nakon odgovora 

 dra. B. ništa da dodajemo. Upozoriti ćemo samo dra. B. na razpravu 

 dr. Th. Adensamera.* 



S istraživanjem Hidroida bavim se već više godina; neispravna je i 

 tvrdnja dra. B., da se nisam ,, trudio, da ikada u prirodi samoj upoznam 

 pojedina područja morska i njene organizine" o čemu se može svaki 

 iz mojih radova na tome području uvjeriti. 



,, Cijele" literature o Hidropolipima ne poznam doista, ali od- 

 lučno tvrdim, da je nezna ni dr. B., a mislimo, da je ne pozna cijele 

 ni jedan istraživač Hidroida. Dr. B. kraj svega toga nikada nije imao 

 prilike, da nam na konkretnom primjeru pokaže nepoznavanje litera- 



1 Dr. G. Nobili : Faune carcinologique de la mer rouge.Decapodes 

 et Stomatopodes. Ann. d. soc. nat. Paris. T. IV* Ser. 9. 1906. 



"^ H. Lenz : Ergäbnisse einer Reise nach dem Pacific. Crustacecn, 

 Zool. Jahrb. Syst. XIV. 



^ Dr. G. Stiasny : Beobachtungen über die marine Fauna des 

 Triester Golfes im Jahre 1907. Zool. Anz. 1908. 



* Berichte der Commisson für oceanogr. Forsch. Collect. Ausgabe 

 a. d. LXV. Bd. d. Denkschr. d. k. Akad. Wien. 1898. B. Östl. Mittel- 

 meer. XXII. Die Decapoden. Ges. vom S. M. S. ,,Pola" im östl. Mittel- 

 meer, 1890. — 94. Von Dr, Th. Adensamer. 



