22 



biva". To je onaj dobro poznati pojav t. zv. hyperi<ompenzacije. 

 N. pr. da uslijed većeg trenja koža postaje ne tanjom, nego 

 dapače debljom, nastaju žuljevi. Ili, da uslijed ekstirpacije jednog 

 bubrega, onaj preostali, na kojega sad padne dvostruki posao, 

 hypertrophira. Ili da navedemo najobičniji primjer kako se sa 

 jačom radnjom mišice debljaju. 



I ako nismo ni mi voljni radnjama organa pripisivati 

 neku inteligenciju, nego samo konstatiramo, da se te radnje 

 doista tako vrše, kao da ih neka inteligentna sila rukovodi, t. ]. 

 da se uvijek obavljaju svrsishodno, ipak se moramo čuditi, po- 

 gotovo tome, da se osjeća eno potreba, da se ono, čega nestaje, 

 nadoknadi. Osjećanje je svakako duševni proces, a ne znam, 

 imade li igdje ljepšeg primjera, nego upravo ovdje, kako za 

 samo osjećanje ni ne treba nikakvog materijalnog supstrata. 

 Nadalje: tko osjeća tu potrebu? One stanice, koje su se po- 

 rabom iz epiderme izgubile, one sigurno ne. Dakle susjedne, 

 koje su preostale, zar one osjećaju potrebu, da im se pokraj njih 

 nastala praznina ispuni ? Ta to nije za njih potreba, nego je to 

 potreba za cijeli organizam. Ili, kad onaj jedan bubreg jače radi, 

 služi time ne potrebi svojoj, nego opet potrebi cijeloga orga- 

 nizma. Ili kako bi mogla jače upotrijebljena mišica znati, da će 

 ju se u buduće još više trebati, te ne samo da nadoknadjuje 

 svoju supstanciju, nego odmah prevenira budućem zahtjevu, 

 pak počimlje stvarati i nova mišićna vlakanca. Ostavljam ova 

 razmatranja za sada samo u formi pitanja. 



Kao primjer za svoj drugi zakon navodi Pflüger glad i 

 žedju. To su potrebe sviju organa, a zadovoljava im se pomoću 

 samo jednog živca, kroz koji se ta potreba očituje. 



Ovdje nam se još bolje pokazuje, kako se ne radi o na- 

 mirenju potrebe, obzirom na pojedini organ, nego uvijek o na- 

 mirenju potrebe, tičuće se cijelog organizma. Mora dakle da 

 postoji medju svim dijelovima tijela i neki raport. Pomoću ko- 

 jega sretstva mogu da postoje ovakove korespondencije? Kroz 

 živčelje, dobro, ako ga ima, ali ovo nije ni u svim životinjama 

 razvito, a pogotovo biline? Evo što veli Darwin u svojem djelu 

 „Das Bewegungsvermögen der Pflanzen", „Ako bude vršak (kor- 

 jena) neznatno pritisnut, svinut ili narezan, to se ova affekcija 

 na neki način priopćuje gornjem susjednom dijelu, te se ovaj 

 od afficiranog mjesta otkrene". Pak i kod bilina penjalica nisu 



