25 



riješenje zahtijeva. Pauly drži, da je taj problem po Lamarcku, 

 njegovim principom, koji da se ima prozvati psiho-fizički, već 

 riješen. 



Sad pitamo ali mi: što razumijeva Pauly pod tim svojim 

 psiho-fizičkim principom? Eno on odgovara. Duševni procesi, 

 ne samo da teku paralelno sa fizičkim, nego su i sami takovi; 

 oni su manifestacija fizičke energije. Nadalje veli o tome faktoru, 

 koji u životinjama svrsishodnosti proizvadja, na drugom jednom 

 mjestu: „. . . dass dieses Vermögen einzig und allein ein se- 

 elisches sein kann, dass seine Tätigkeit den Begriff physischer 

 Energie einschliesst". Eno na str. opet 150. gdje govori o 

 Bungeu, veli: „Damit stellt Bunge den Begriff der Teleologie 

 der missverständlichen Anvendung der Darv^in'schen Schule 

 gegenüber richtig, welche nur eine theistische Teleologie kennt". 

 U kratko za Bunge-a, kao i za većinu neovitalista, ili psiho- 

 biologa, ima jedan faktor u životinjama i bilinama, koji sa svim 

 njihovim činima i sa djelovanjem pojedinih dijelova tijela ravna, 

 i to svrsishodno, ali taj faktor nije ipak ništa, što bi moglo 

 postojati izvan materije, ili što nebi bilo manifestacija same 

 materije, dakako organisirane. 



Nu najbolje će biti, ako promotrimo, što sam Pauly, a i 

 drugi psihobiolozi od tog principa sve ne traže, i kakova mu 

 svojstva pripisuju. Na str. 75. veli Pauly: „Ako se dade doka- 

 zati, da je svrsishodnost organskih tjelesa neposredni produkt 

 prosudjujućeg principa (des urteilenden Prinzipes), koji se u 

 samim živim tjelesima nalazi, tada je logična posljedica, da sva 

 ona stanja, koja se u i izmedju organa živoga tijela za cijeloga 

 života odigravaju, ne ostaju ograničena na ona mjesta gdje im 

 je postanje, nego se jednako na sve elemente cijelosti 

 prenose, tako da svi, bilo da jesu za reprodukciju 

 takovih utisaka usposobljeni ili ne, ipak utiske 

 svih doživljaja cijeloga primaju. Samo tako možemo 

 razumjeti pojav, da su ne samo rasplodne stanice u stanju od 

 milijuna i bilijuna stanica se sastojeću cjelinu, kojoj pripadaju, 

 potpuno reproducirati, nego da su u stanovitim slučajevima i 

 neke somatičke stanice kadre izgubljene organe na novo pro- 

 izvesti". 



Ruski pak botanik Borodin (u jednom novinskom članku 

 n Beilage zur Allgemeinen Zeitung 1898.) ovako se izražava. 



