Iz bilinskoga svijeta Dalmacije. 



III. 

 Oko Bokeljskoga zaliva. 



Napisao Dragutin Hire. 



Nema možda na svijetu mora, kojemu je obala tako članko- 

 vita, kao što je obala mora jadranskoga. Svrnemo li okom na 

 zapadnu, italsku obalu, vidimo da je malone cjelovita i pusta, 

 bez otoka i otočja, pjeskovita, oskudijeva lukama, pristaništa 

 su joj nesigurna, sidrišta nepouzdana, opruženi dijelovi plitka 

 mora, nezdravi su i leglo malarije od koje žiteljstvo mnogo trpi. 

 Pučanstvo je na italskoj obali gusto, pitke vode i živeža ima 

 mnogo, vegetacija je bujna. 



Naša je obala strma, rasklimana, vanredno člankovita, na- 

 likujući tu i tamo norveškoj obali. Ona je puna klisura, pećina, 

 zidova, stijena; uz nju prosulo se 30 otoka i više od 250 školja 

 i školjića (otočića), koji bijahu nekoć vezani kopnom. Naša je 

 obala razvedena, more je otišlo u kraj i stvorilo zatone, drage, 

 i dražice. Daleki zatoni zovu se zalivi (talij. valloni), manji 

 zalivi drage (tal, valli), a male drage zovu otočani „dražice" 

 i puna ih je obala našega mora. U nas ima brojno sidrišta i 

 pristaništa, a znamenite su luke u Dalmaciji u Zadru, Šibeniku, 

 Splitu, Gružu, Kotoru i Budvi u kojima je more tako duboko, 

 da se može usidriti i ratno brodovlje. Kako je more rastavilo 

 otoke, otkinulo od njih veće ili manje komade, ove rasdrobilo 

 u školje i školjiće, otvorilo si ono medju njima i puteve, koji 

 su poznati kao „vrata" ili „kanali". 



Naša je obala, spram italske, slabo napučena, oskudica je 

 pitke vode velika, živeža je manje, golet kraške formacije po- 

 znata, vegetacija slabija. 



3 



