42 



bedemu sivi su vrhovi, sive grede i grebeni, sive one goleme 

 ploče, stijene, zidovi, trtori; sivo je kostrilje, sive one litice tik 

 mora, sivi kukovi. Žarko južno sunce jača onu po Kras zna- 

 čajnu boju, ono ga zaodijeva u sivo-bijelo ruho, koje ti svojom 

 užasnom goleti ubija dušu. Zgodno veli Hassert, da je Kras 

 slika smrti, da je zapušteno groblje prirode, da je na zemlji ono, 

 što su izgorjeli i izprženi krateri na mjesecu. 



Gorje, što se stere zapadnom obalom Kotorskoga zaliva, 

 ima se smatrati kao nastavak Devesina od kojega je odijeljeno 

 prodorom kod Veriga, a poznato je kao Vrmac^), kako se 

 zove i najviši vrh (781 m.) Ovo gorje veže sa Lovćenom sedlo 

 kod Sv. Trojice pod brijegom Goraždom i s gorjem, koje se 

 Lovćenu pruža prama jugu. Vrmac druguje zapadno sa depre- 

 sijom, koja kod Tivatskog zatona i Budve prelazi u daleke i 

 plodne ravnice, a stere se od Škaljara do Veriga, svijajući se 

 u prilici srpa i more ga oplakuje s triju strana. 



Dok su druge planine bijelo-sive ili modrušasto-sive, Vrmac 

 je od pjeskara zagasite boje, pun dubokih raspuklina i grebena. 



u djelu: Aus Dalmatien. Prag III. p. 304. piše: . . . „Der Monte Se IIa 

 (Stirovnik) ist ein Vorberg des hohen Lovčener Gebirgs, welches Monte- 

 nero, das schwarze üebirg, heisst". Prof. Petter, lioji je služio u Kotoru 

 (Dalmatien in seinen verschiedenen Beziehungen, II. p. 249.) piše g. 1857.: 

 . . . „Der eigentliche Gipfel des Lovčen (auch Monte Sella) liegt zwei 

 Miglien gegen Ostsüdost von Cattaro und misst 5386 W. Fuss". I glaso- 

 viti botaničar dr. Ascherson bilježi g. 1869. „Monte Sella", ali do- 

 daje: . . . „ein den Montenegrinern unbekannter Nähme des Lovčen, welches 

 aus weiter Entfernung sattelförmig erscheint". (Öesterr. bot. Ztschrft 1866. 

 p. 173.) Ovome svemu toliko se ne čudim, koliko se čudim dr. I. Desco- 

 vichu, koji kao Dalmatinac bilježi „Berg Sella bei Cattaro" još g. 1871. 

 (V. „Bocche di Cattaro, Mitth. d. geogr. Gesellsch. Wien XIII. Bnd. p. 21.) 

 Još se više čudim Franji Thiardu de Laforestu, koji živi u Kotoru i još 

 g. 1898. pozna „Sattelberg" = Monte Sella i piše o njemu u: Die Bocche 

 di Cattaro. (Spalato 1898. p. 6.) Od „Monte Sella" i „Sattelberga" postao 

 je „hrvatski" vrh „Sedlo", kojega ne bijaše na Lovćenn nikada, ako 

 bijaše piscu poznat Krstac kao „ogranak čuvenog Lovćena". (Ivan Mil- 

 četić: Putne crtice iz Boke i Crne gore. Vienac. 1876. p. 414.) Tako je 

 to nesretno „Sedlo" prelazilo s jednoga pisca na drugog, dok je došlo i 

 u „Schedae ad Floram exsiccatam Austro-Hungaricam. Autore A. Kernen 



Crnogorac ne pozna „Sedla", znade samo za planinu Lovčen na 

 kojoj mu je svet Jezerski Vrh (1660 m.) na kojemu u kapelici počiva 

 Petar Petrović U., slavni pjesnik „Gorskoga Vijenca". 



') Krivo rade, koji pišu ,,Vermac", „Vermač" ili Vrmač. D. H. 



