46 



I eteričko ulje, kojega ima u dalmatinskih biljaka, jedno je 

 branilo protiv vrućine, a u drugih mliječni sokovi, pak i kristali 

 valjda su takodjer u nekom odnosu spram transpiracije. Maslina 

 i drugo nekoje drveće nema opruženo (flach), već uzdignuto 

 lišće i zato davaju slabu sjenu. Hrastovi-medunci su pahuljasta 

 hšća, lovorika, planika, komorika, tvrda kožnata lista itd. 



U zimi naskoči bura, koja je u Kotorskom zalivu žestoka. 

 Kad se surva sa planina kod Orahovca, lete njezini bijelom 

 pjenom orošeni valovi strijelimice prama Stolivu, tu se na obali 

 razbijaju i tako su visoki, da zalijevaju cestu. Kada je ljuta zima, 

 ulovi se površine mora „površnica" t. j. ona slatka voda, koja 

 se sledila. Jedne godine, da bijaše tako studeno, da se je i 

 more smrzlo. 



U Boki duva i hladni sjever ih tramontana, koji znade biti 

 i buran, stvarajući krasno vrijeme, kao i bura, koja mora pod- 

 biti južne vjetrove, da poslije one užasne kiše, osvanu lijepi 

 dani. 



Prema podnebnim podacima nije podneblje tako blago, 

 kao što bi se čovjek nadao, ako Boka i leži na dalekom jugu 

 Dalmacije. Najtopliji su krajevi oko Ercegnovog i Tople, pa vele, 

 i najzdraviji u Boki. Kad po visokim planinama sniježi, onda 

 uz obalu morsku pada kiša, kako to biva i druguda po Dal- 

 maciji i hrvatskom primorju. Kad je zrak posve proziran za 

 sunčana su zapada vrhovi i planine okupane u grimizu, koji 

 zamijenjuje poznatu alpinsku žar. 



C. Studniczka boravio je u Dalmaciji osam godina, naj- 

 više u Boki, gdje je kao časnik služio na Oštrom rtu, u utvrdi 

 Mamuli, marljivo botanizirajući i njegova radnja „Beiträge zur 

 Flora von Süddalmatien", znamenita je nesamo za Boku, već i 

 za Dalmaciju.') 



Oko Novljanskoga zatona budi se flora rano. Mjeseca ve- 

 ljače procvate na jednom otočiću u ulazu Bokeljskoga zaliva 

 Narcissus Tazetta, a u makijama Oštroga rta N. radiiflorus. 

 U veljači cvate i Crocus vernus,-) C. dalmaticus, C. reticulatus 



^) Verhandlungen der zool.-bot. Gesellschaft in Wien (1890.) Bnd. 

 XLI. p. 55.-84. 



2) Valjda Crocus albiflorus, kojega Pantocsek bilježi za Jastrebicu u 

 Bijeloj gori. 



