64 



Predsjednik moli društvenog bibliotekara, da izvjesti o stanju bi- 

 blioteke. 



Bibliotekar g. dr. Jovan Hadži podnosi ovaj izvještaj: 



Slavna skupštino! 



Silom prilika nagnan primio sam se službe knjižnjičara naknadno 

 iza kako se je gosp. Vrgoč na istoj zahvalio. U to kratko vrijeme sam 

 uradio što sam mogao, osobito obzirom na malo vremena, koje mi je sta- 

 jalo na raspolaganju. 



Osim jednog puta (pošto sam tek bio rekonvalescent, a vrijeme je 

 bilo neobično nepovoljno) radio sam redovito u knjižnici subotom od 4—6 

 posl. podne, a i osim toga, kad sam samo dospio. Članovi društva mi 

 zaista nisu mnogo posla zadavali — zbilja nevjerojatno malo. Zato sam 

 mogao to većma upotrebiti vrijeme na uredjivanje same knjižnice. 



Ovo par mjeseci je dostajalo, da se uputim u stanje knjižnice, koje 

 je više nego žalosno. Potpuno uredjena neće na žalost nikada više biti, 

 jer od tolikih godina manjkaju često mnogobrojni svesci, da ih sada više 

 ne možemo uopće dobiti, jer ih ni dotična društva, koja te časopise izda- 

 vaju, više nemaju. 



Gledao sam, da učinim što sam mogao, te sam počeo sistematski 

 od početka revizionirati knjižnicu — časopis po časopis — da konstatiram, 

 što sve manjka, te kako sam koji časopis pregledao, tako sam se na 

 društvo ili korporaciju, koja dotični časopis izdaje obratio s molbom, da 

 nam je kompletira. Do danas je to za 31 časopis učinjenono sa samo dje- 

 lomičnim uspjehom, jer se do danas odazvaše tek tri društva, ali ni ova 

 tri ne imaju više svih starijih svezaka na skladištu. 



Sa zadovoljstvom gledaju članovi dug niz društava s kojima naše 

 svoje publikacije zamjenjuje u popisu štampanom skoro u „Glasniku". 

 Dosta veliki procenat tih društava ne šalje već mnoge godine ništa, a da 

 oni neprestano dobivaju naš „Glasnik", mnoga su što više prestala eksi- 

 stirati, a ipak su Glasnik dobivala, a mnoga i ne publiciraju ništa, što bi 

 mi mogli uopće trebati (sasvim neprirodopisne stvari). I zato je nužna 

 revizija, pa da se izostavi sve, što je suvišno i nepotrebno, a da se 

 traže nove zamjene s društvima od kojih bi mogli imati koristi. 



Po zaključku upravnoga odbora obratio sam se na „Naturforschende 

 Gesellschaft in Hamburg", koje na visokom znanstvenom nivou stoji, i ono 

 je vrlo rado stupilo s nama u svezu te smo što više uspjeli, da dobijemo 

 i sve mnogobrojne sveske već prije izašle. Naravno, da smo i mi njima 

 poslali „Glasnike" u koliko ih još imamo. 



O novim predlozima, koje ćemo kasnije iznijeti mogu sada toliko 

 reći, da se nešto učiniti mora, jer je sramota, da ovako dalje ostaje. 



Baš ovo stanje, koje je stabilno, a ne momentane, nagnalo nas je 

 na razmišljanje, što da se učini, te smo po našem najboljem znanju i uvje- 

 renju i radili. 



Točnih brojeva ne mogu iznositi, pošto sam vršio službu knjižnjičara 

 tek od kasne jeseni ovamo, a prije mene su u ovoj godini već dva knjižnji- 

 čara djelovala, pa je nemoguće sakupiti svih data, kako smo mi to željeli.' 



