70 



Na to poziva predsjednik društvenog bibliotekara, da iznese prijedlog 

 upravnog odbora za uvjetnu predaju društvene biblioteke kr. sveučilišnoj 

 biblioteci. 



Društveni bibliotekar g. dr. Jovan Hadži čita slijedeći prijedlog: 



Slavna glavna skupštino! 



Pošto sam kao knjižničar najbolje upućen u stvar, preuzeo sam da 

 u ime upravnoga odbora u kratko obrazložim prijedlog odbora glede 

 uvjetne predaje društvene knjižnice kr. sveučilišnoj biblioteci, uvjeren, da 

 će gg. članovi taj prijedlog primiti iza kako čuju razloge, koji su odbor 

 nagnali da taj prijedlog iznese. Iznosimo ovo pitanje pred glavnu skupštinu 

 u najboljoj nakani i u uvjerenju, da će ovaki izlaz po društvo biti naj- 

 povoljniji. 



Knjižnica naša pruža nam vrlo žalosnu sliku; o tome bi se mogao 

 svaki član u najkraćem vremenu uvjeriti. Stanje to nije takovo, da bi se 

 malim promjenama dalo promijeniti i popraviti. Do toga je stanja došlo 

 malo po malo, te je posljedica sistema po kojem se ta knjižnica, koja bi 

 imala reprezentirati naše najveće blago, od početka uredjivala. 



U popisu, što ga je izdao dr. Ljud. Gutschy, nabrojeno je 228 pe- 

 riodičkih publikacija (dobivamo faktično oko 160). Nevjerojatno malen je 

 procenat publikacija, od kojih imamo podpunu seriju. Samo jedan primjer 

 da navedem: Od „John Hopkins University Circu'ar" (Baltimore) imamo od 

 jedne serije samo jedan svješčić iz god. 1905., a od druge jedan od god. 1907., 

 a „Glasnik" se naravno neprestano šalje — Takovih primjera bi mogao više 

 nabrojati. — Prilike lokaliteta su svakome poznate. Od volje gosp. ravna- 

 telja pučke škole, kroz čiju zbornicu moramo prolaziti, ovisi, hoće li čla- 

 novi naći otvorena vrata knjižnice; isto tako i mi smetamo školi. Knjige 

 stoje otvorene, pa se već prije isticalo, kako bi svaki posjetnik zvjezdarne 

 mogao po volji, kad bi htio, knjige odnositi. Ne može se ni od jednog 

 knjižničara zahtijevati, da za integritet knjižnice jamči, niti je propisna 

 primo-predaja kod promjene knjižničara moguća. — Lokal je od centra 

 znatno udaljen. S jedne strane je vršenje službe jedamput u tjednu pre- 

 malo (jer je lako moguće, da je koji član baš za tu jednu uru stalno za- 

 priječen), a s druge ruke i previše — jer gotovo nitko od članova i ne dolazi! 



Sto se tiče nutarnjih prilika, to bi istakao prije svega loše posljedice 

 česte promjene knjižničara (ove se godine trojica odmjenila); nema u 

 službi kontinuiteta, pa se nikada nezna, što je učinjeno a ni arkiva za 

 dopisivanje nema. — Uopće je po stvar loše, što s knjižnicom upravljaju 

 diletanti, koji većinom i ne razumiju svih onih jezika, koje je potrebno 

 znati, da se posvrše svi poslovi. Uprava knjižnice, kakva bi trebala da 

 bude, zahtijeva mnogo vremena, a toga obično knjižničari diletanti ne 

 mogu žrtvovati, od čega opet knjižnjica strada. 



Po našem mišljenju dva su puta, kojima bi se ovo pitanje moglo 

 riješiti. Jedan je temeljita reforma uprave knjižnjice, a da ostane u režij' 

 i vlasništvu društva, a drugi: predaja knjižnice kr. sveučilišnoj. 



Prvi način riješenja zahtijevao bi prvo, da se nadju i najme za knji- 

 žnicu zgodne prostorije (barem dvije sobe manje ili jedna vrlo velika),. 



